ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
справа №766/14818/25
провадження №22-ц/819/907/26

Постанова
іменем України

27 травня 2026 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),
судді: Приходько Л.А.,
Радченко С.В.,
розглянувши в порядку письмового спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 лютого 2026 року, постановлене під головуванням судді Шестакової Я.В., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:

Зміст позовних вимог
25 вересня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 20 121,00 грн., з яких 5 700,00 грн. – заборгованість за основним боргом (кредитом) та 14 421,00 грн. – заборгованість зі сплати процентів; вирішити питання розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою позивачем судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00грн.
Позов мотивований тим, що 18 лютого 2022 року між сторонами був укладений електронний договір №2370508804-620176 про надання коштів в позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на умовах строковості, зворотності та платності та згідно Правил надання коштів у позику, розмішених на веб-сайті позивача.
Відповідно до умов кредитного договору сума кредиту склала 5 700, 00 грн.; початковий строк кредитування - 25 днів; процентна ставка – 2,20 % на добу. 
В пункті 3.6 договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення початкового періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст.212 ЦК України, що має наслідком подовження строку користування кредитом на умовах визначених п.3.3 та п.3.8 договору, згідно яких строк користування кредитними коштами був продовжений на 90 днів, тобто на період з 15 березня по 12 червня 2022 року.
ТОВ «Кошельок» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало кредит в розмірі 5 700,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача.
Оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконала зобов`язання з повернення коштів за кредитним договором, позивач просив стягнути з відповідача наявну заборгованість.
Зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 17 лютого 2026 року позов ТОВ «Кошельок» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» заборгованість за договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №2370508804-620176 від 18 лютого 2022 року в загальному розмірі 8825,00 грн., з яких: 5700,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 3125,00 грн. прострочена заборгованість за процентами.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» 1062,46 грн. в рахунок відшкодування судових витрат зі сплати судового збору та 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що 18 лютого 2022 року між сторонами був укладений електронний договір №2370508804-620176 про надання коштів у позику, умови якого відповідач належним чином не виконував, що призвело до утворення заборгованості, яка підлягає стягненню на користь позивача.
Визначаючи до стягнення розмір заборгованості, суд першої інстанції вважав необхідним стягнути борг за кредитом в повному обсязі та проценти за користування кредитними коштами в розмірі 3125,00 грн., які обрахував в межах строку дії кредитного договору, тобто за 25 днів. Задовольняючи частково позовні вимоги щодо стягнення процентів, суд зазначив про право кредитора нараховувати проценти лише в межах строку кредитування та роз`яснив, що поза межами цього строку права позивача підлягають захисту згідно частини другої статті 625 ЦК України.
За результатами розгляду справи, в порядку перерозподілу судових витрат зі сплати позивачем судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд стягнув з відповідача 1062,46 грн., а в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, врахувавши характер спірних правовідносин, складність справи, тривалість її розгляду, обсяг та час виконаних адвокатом позивача робіт (наданих послуг), вважав необхідним стягнути 2000,00 грн. 
Доводи апеляційної скарги 
В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок», вказавши на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просило рішення суду від 17 лютого 2026 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення про задоволення позовних вимог товариства в повному обсязі; вирішити питання розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з подання апеляційної скарги, які складаються з судового збору в розмірі 3633,60грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00грн.
Скарга мотивована тим, що між сторонами існують кредитні правовідносини, обумовлені укладеним договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №2370508804-620176 від 18 лютого 2022 року. Позичальником не виконувалися договірні зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами.
Суд першої інстанції неправильно визначив розмір процентів, які підлягають стягненню на користь позивача, оскільки не врахував положень кредитного договору щодо строку його дії та не звернув уваги на те, що договір містить два строки, протягом якого кредитор мав право на нарахування процентів: лояльний період (25 днів), після закінчення якого користування кредитом є відкладеною обставиною, в розумінні статті 212 ЦК України, що мало наслідком подовження строку користування кредитом строком на 90 днів (пункт 3.6 договору). 
Тобто, за умовами погодженого сторонами договору позивач мав право на нарахування процентів після закінчення лояльного періоду ще протягом 90 днів, за період з 15 березня по 12 червня 2022 року, а не лише з 17 лютого по 14 березня 2022 року, як неправильно обрахував суд. 
Неповне з`ясування судом обставин справи призвело до безпідставного висновку про сплив строку кредитування після закінчення лояльного періоду та визначення розміру заборгованості ОСОБА_1 , який підлягає стягненню на користь позивача.
Правова позиція інших учасників справи
Відповідач не скористалася правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Розгляд справи судом апеляційної інстанції
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду у справі з ціною менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому, відповідно до частини тринадцятої статті 7 та частини першої статті 369 ЦПК України підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами без проведення судового засідання.
Частиною першою, другою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
18 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок» та ОСОБА_1 був укладений електронний договір №2370508804-620176 про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с.17-25).
Цей договір укладений за допомогою Інформаційно - телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснена при вході позичальника в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», у тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого на абонентський номер мобільного телефона, який зазначив клієнт (пункт 1.2).
Згідно пунктів 1.1, 1.3 договору, кредитодавець зобов`язався надати позичальнику споживчий кредит в сумі 5700,00 грн. на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором. 
Проценти за користування кредитом становлять 3135,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,20% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункт 1.4.2).
Пунктом 2.1 договору передбачено, що кредит надається строком на 25 днів (лояльний період), початком якого є дата підписання договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця.
В пункті 2.2 договору сторони погодили, що встановлений в п.2.1 договору строк лояльного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом оплати ним протягом лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом.
Згідно пунктів 3.6 та 3.7 сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст.212 ЦК, що має наслідком подовження строку користування кредитом на наступних умовах:
зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів;
з наступного дня після закінчення лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати проценти з розрахунку 803 % річних, що становить 2.2% в день від суми кредиту та у відповідності до положень ч.2 ст.625 ЦК України сплачувати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми (пункти 3.7 – 3.9).
Кредит надається позичальнику, згідно його заявки, шляхом безготівкового перерахування суми кредиту за реквізитами платіжної карти № НОМЕР_1 (пункт 2.6).
Договір підписаний ОСОБА_1 18 лютого 2022 року з використанням особистого електронного підпису, із застосуванням одноразового ідентифікатора 8874.
Листом від 16 липня 2025 року АТ «Таскомбанк» підтвердив проведення зарахування коштів в розмірі 5 700,00 грн. на картку НОМЕР_1 (а.с.31).
Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором від 18 лютого 2022 року, станом на 12 червня 2022 року склала 20 121,00грн., з яких 5 700,00 грн. - сума боргу за кредитом, 3135,00 грн. - заборгованості за процентами нарахованими в межах лояльного періоду та 11 286,00 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за продовжений строк користування позикою (а.с.26-28).
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції і застосовані норми права
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 1 ЦПК України).
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт перший частини другої статті 11 ЦК України).
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною першою, другою статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Із прийняттям Закон України "Про електронну комерцію" № 675-VII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. 
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до положень частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Встановлені у справі фактичні обставини свідчать, що 18 лютого 2022 року між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 був укладений електронний договір №2370508804-620176 про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, згідно якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 5 700,00 грн., які зобов`язалася повернути у строк, визначений договором, та сплатити проценти за користування грошима.
В ході розгляду справи ОСОБА_1 не заперечувала факт укладення кредитного договору, одержання кредитних коштів та невиконання договірних зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів, що підтверджується поданою відповідачем заявою від 17 лютого 2026 року (а.с.46).
Не погодившись з постановленим у справі рішення суду від 17 лютого 2026 року, позивач стверджує, що визначаючи розмір процентів за користування кредитними коштами, суд першої інстанції неправильно визначив строк дії кредитного договору, протягом якого кредитор мав право нараховувати проценти.
Аналіз умов укладеного між сторонами договору від 18 лютого 2022 року дає підстави вважати, що сторони у пункті 2.1 договору погодили строк його дії протягом 25 днів (лояльний період). Зазначений строк дії договору, серед іншого підтверджений паспортом споживчого кредиту до договору №2370508804-620176 та графіком розрахунків, що є додатком до кредитного договору (а.с.18, 24).
Крім цього, в пункті 2.2 договору сторони погодили, що встановлений в пункті 2.1 строк лояльного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом оплати ним протягом лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом.
Тобто, застосування пункту 2.2 можливе лише за настання двох умов: згоди позичальника продовжити строк кредитування та здійснення ним оплати всіх процентів протягом лояльного періоду.
Надані суду докази свідчать, що з моменту одержання кредиту відповідачем не здійснювалося погашення заборгованості, а відтак на час закінчення строку лояльного періоду, визначеного пунктом 2.1 договору, за відсутності згоди позичальника продовжити строк дії договору та непогашення процентів, у кредитора були відсутні підстави для продовження строку дії кредитного договору на 90 днів, за які позивач необґрунтовано здійснив нарахування процентів за період з 15 березня по 12 червня 2022 року в розмірі 11 286,00 грн.
На підставі наданих доказів, з урахування положень укладеного між сторонами кредитного договору, суд першої інстанції правильно визначив строк кредитування та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з відповідача заборгованості зі сплати процентів за користування кредитними коштами в розмірі 3135,00 грн., обрахованої за період дії строку кредитного договору з 18 лютого по 14 березня 2022 року.
В апеляційній скарзі ТОВ «Кошельок» ставить питання про повне скасування рішення суду, однак інших аргументів, крім неправильності визначення розміру процентів за договором, не навів.
Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З огляду на викладене, колегія суддів, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
За результатами апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги ТОВ «Кошельок» без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 лютого 2026 року - без змін.
Щодо розподілу судових витрат 
Розподіл судових витрат в порядку частини тринадцятої статті 141 ЦПК України не здійснюється у зв`язку із залишенням апеляційної скарги ТОВ «Кошельок» без задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» залишити без задоволення.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Головуючий:         В.О. Бездрабко

Судді:           Л.А. Приходько

С.В. Радченко