ПОСТАНОВА 
іменем України

01 травня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 389/3597/25
провадження № 22-ц/4809/773/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Мурашка С.І. 

учасники справи: 
позивач –  Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», 
відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Забродський В`ячеслав Вікторович, на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 05 січня 2026 року у складі судді Берднікової Г.В.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі по тексту – ТОВ «Факторинг Партнерс») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 12 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі по тексту - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку) №1914147. Згідно з п.1 договору позики за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «позику»), на погоджений умовами договору строк (надалі «строк позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п.2 договору сума позики становить 6500 грн, строк позики (строк договору) 18 днів, фіксована базова процентна ставка становить 1,99% в день.
04 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі по тексту – ТОВ «Мілоан») та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про споживчий кредит №102920631, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачеві кредит у розмірі 4000 грн (п.1.2. договору) строком на 27 днів, з 04 вересня 2021 року по 01 жовтня 2021 року (п.п.1.3., 1.4 договору), зі сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом. 
06 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська торгово-інвестиційна компанія» (далі по тексту – ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» ) та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір позики №555155494981, який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором (смс-кодом) «45961». Відповідно до умов п.1.1 договору на підставі заявки на позику від 06 вересня 2021 року, підписаної позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, був укладений договір позики №555155494981, відповідно до якого позикодавець надав позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності грошові кошти на суму у загальному розмірі 4000 грн, на строк 30 календарних днів під проценти, вказані у п.1.1.1. договору позики, а позичальник зобов`язувався повернути позикодавцеві позику та сплатити зазначені проценти. 
Вказувало, що право грошової вимоги до ТОВ «Факторинг Партнерс» за зазначеними договорами перейшло на підставі укладених ним договорів факторингу та договорів про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань за договорами позики, просило суд стягнути на свою користь заборгованості, а саме:
- за договором позики №555155494981 укладеним 06 вересня 2021 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 , в сумі 10246 грн 60 коп, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 4000 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 6246 грн 60 коп.;
- за договором позики №1914147 укладеним 12 квітня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , у сумі 19022 грн 76 коп, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 6500 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 12521 грн 70 коп; нараховані 3% річних – 1 грн 06 коп;
- за договором про споживчий кредит №102920631 укладеним 04 вересня 2021 року між ТОВ «Міолан», у сумі 24560 грн 00 коп, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4000 грн 00 коп; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 20120 грн; заборгованість за комісіями – 440 грн; нараховані 3% річних – 1 грн 06 коп.
Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 05 січня 2026 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за договорами від 06 вересня 2021 року №555155494981, від 12 квітня 2021 року №1914147 та від 04 вересня 2021 року №102920631 у загальному розмірі 26708 грн 30 коп. Вирішено питання судових витрат.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням в частині стягнення за договором позики №1914147, укладеним 12 квітня 2021 року, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Забродський В.В., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду змінити в цій частині та зменшити розмір стягнутої загальної суми з 26708,30 грн до 18175,20 грн.
В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України перегляду та перевірці апеляційним судом не підлягає.
ТОВ «Факторинг Партнерс» направило до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просило рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 05 січня 2026 року залишити без змін, а апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Забродський В.В., без задоволення. Вважало, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.
Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції – зміні в оскаржуваній частині.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 12 квітня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку) №1914147. Згідно з п.1 договору позики за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «позику»), на погоджений умовами договору строк (надалі «строк позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п.2 договору сума позики становить 6500 грн, строк позики (строк договору) 18 днів, фіксована базова процентна ставка становить 1,99% в день. Договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Згідно з п.4.1 договору позики, підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачено ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до п.4.2 договору позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена у правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі. У пункті 11 кредитного договору «Юридичні адреси та реквізити сторін» позичальник вказав свої паспортні дані, адресу, номер телефону, електронну пошту, банківський рахунок: НОМЕР_1 (а.с.29).
Отримання відповідачем кредитних коштів за договором позики від 12 квітня 2021 року №1914147 підтверджується довідкою №КД-000010844/ТНПП від 17 лютого 2025 року ТОВ «ФІНЕКСПРЕС», підтверджено перерахування коштів 12 квітня 2021 року в сумі 6500 грн за платіжною інструкцією/квитанцією №19235644-а5d3-406e-8835-3b037cla84a2 від 12 квітня 2021 року, отримувач: ОСОБА_1 , номер: НОМЕР_1 (а.с.37).
Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідачу за кредитним договором №1914147 від 12 квітня 2021 року нарахована заборгованість у сумі 19021 грн 70 коп, з яких 6500 грн - заборгованість за тілом позики; 12521 грн 70 коп - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами. Проценти нараховані, починаючи з 12 квітня 2021 року до 04 лютого 2022 року, тобто за 299 днів. Із вказаного розрахунку убачається, що відповідач періодично сплачував відсотки за користування кредитом (а.с.38-40).
22 лютого 2022 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «Ведикт Капітал» (фактор) укладено договір факторингу №22/02/2022, за яким ТОВ «Ведикт Капітал» набуло право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стало новим кредитором за договорами позики, укладеними між клієнтом і боржником (а.с.54-55). 
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №22/02/2022 від 22 лютого 2022 року від ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Ведикт Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором №1914147 на загальну суму 19021 грн 70 коп, з яких: 6500 грн - заборгованість за тілом позики; 12521 грн 70 коп - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами (а.с.58).
З розрахунку ТОВ «Вердикт Капітал» убачається, що заборгованість відповідача перед ТОВ «Фердикт Капітал» за кредитним договором №1914147 станом на 10 січня 2023 року становила 19022 грн 76 коп, з яких заборгованість по основній сумі боргу - 6500 грн; заборгованість за відсотками - 12521 грн 70 коп; 3% річних – 1 грн 06 коп (а.с.42).
10 січня 2023 року між ТОВ «Ведикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Ведикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі до відповідача за кредитним договором від 12 квітня 2021 року №1914147 (а.с.62-63). 
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору №10-01/2023 до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором №1914147 на загальну суму 19022 грн 76 коп, з яких: 6500 грн - заборгованість за тілом позики; 12521 грн 70 коп - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 3% річних - 1 грн 06 коп (а.с.14).
Згідно з довідкою ТОВ «Коллект Центр» заборгованість відповідача перед ТОВ «Коллект Центр» за кредитним договором №1914147 станом на 18 лютого 2025 року становить 19022 грн 76 коп, з яких 6500 грн 00 коп - заборгованість за тілом кредиту; 12521 грн 70 коп - заборгованість за відсотками; 1 грн 06 коп - 3% річних (а.с.44).
18 лютого 2025 року між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір №18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги до боржників, зазначених у реєстрах боржників, що є додатками до цього договору (а.с.9). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору №18-02/25 до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором №1914147 на загальну суму 19022 грн 76 коп, з яких 6500 грн - заборгованість за тілом позики; 12521 грн 70 коп - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 1 грн 06 коп - 3% річних (а.с.16).
Згідно з довідкою ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість відповідача перед ТОВ «Факторинг Партнерс» станом на 24 вересня 2025 року за кредитним договором №1914147 становить 19022 грн 76 коп, з яких: заборгованість за тілом кредиту складає 6500 грн; заборгованість за відсотками - 12521 грн 70 коп; 3% річних - 1 грн 06 коп (а.с.46).
Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частинами першою-другою статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно із п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразового ідентифікатору є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Частиною 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Положеннями частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
За змістом ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.
У цій справі встановлено, що 12 квітня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», за умовами якого відповідач отримав у позику грошові кошти, що не заперечується відповідачем.
ОСОБА_1 оскаржує судове рішення лише в частині визначення розміру заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами за вказаним договором.
За наслідками апеляційного перегляду колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі щодо розміру заборгованості за цим договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з огляду на таке.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).
Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).
Аналіз вказаних норм свідчить, що ч. 1 ст. 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) зроблено правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
ТОВ «Факторинг Партнерс» підтвердило своє право вимоги за договором, укладеним між відповідачем та первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», належними та допустимими доказами.
Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Положеннями ст.627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Згідно з ч.2 ст.639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Звертаючись до суду з цим позовом ТОВ «Факторинг Партнерс» просило, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
Відповідно до умов договору позики від 12.047.2021 №1914147 позикодавець надав позичальнику грошові кошти у сумі 6500 грн строком на 18 днів (по 30.04.2021), процентна ставка за день - 1,99%, орієнтовна загальна вартість позики - 7307,30 грн. Отже, сума заборгованості за відсотками має становити 2328,30 грн (виходячи з розрахунку: 6500 грн х 1,99% * 18 днів = 2328,30 грн). Відтак, загальна сума заборгованості за договором позики від 12.04.2021 №1914147 складає 8828,30 грн, з яких: 6500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2328,30 грн - сума заборгованості за відсотками.
При цьому, як убачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачем було погашено 8533,10 грн заборгованості за договором позики від 12.04.2021 №1914147, що не було враховано судом першої інстанції (а.с.38 зворот).
Суд першої інстанції не звернув увагу на вказані обставини та помилково погодився із заявленим у позовній заяві розміром заборгованості за процентами. Відтак, оскаржуване рішення в частині суми стягнутої заборгованості має бути змінено шляхом зменшення стягнутої заборгованості з 26708 грн 30 коп до 18175,20 грн (26708,3 грн - 8533,1 грн).
Статтею 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене вище колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 05 січня 2026 року підлягає зміні в частині стягнутого боргу (шляхом зменшення заборгованості) і судових витрат, та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договорами №555155494981 від 06 вересня 2021 року, №1914147 від 12 квітня 2021 року, №102920631 від 04 вересня 2021 року у сумі 18175 грн 20 коп.
Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 13 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Позов ТОВ «Факторинг Партнерс» майнового характеру заявлено з ціною 53829,36 грн і задоволено частково з урахуванням висновків апеляційного суду на суму 18175,20 грн, тобто на 33,76% Тому з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 817,80 грн (2422,40?33,76%).
Апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а тому з ТОВ «Факторинг Партнерс» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в оскаржуваній ним частині (49,62%) у розмірі 1453,44 грн.
Тому, враховуючи вимоги частини десятої статті 141 ЦПК України, слід стягнути з позивача на користь відповідача різницю понесених ним судових витрат в сумі 635,64 грн (1453,44 грн - 817,80 грн).
Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Враховуючи викладене вище можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.
Верховний Суд у постанові від 25.07.2023 року у справі №340/4492/22 дійшов висновку, що наявність або відсутність заперечень процесуального опонента проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення лише для розв`язання питання про співмірність судових витрат на правову допомогу, заявлених до відшкодування. Водночас, це не впливає на обов`язок перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим критеріям.
ТОВ «Факторинг Партнерс» заявлено про компенсацію витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 16000 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано: копію договору про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02 липня 2024 року, укладеного з Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; заявку на надання юридичної допомоги №2899 від 01 серпня 2025 року; витяг з акта № 17 про надання юридичної допомоги від 31 серпня 2024 року на загальну суму 16000 грн (а.с.20-22).
Керуючись принципом співмірності, а також враховуючи пропорційність до задоволених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення витрат на правничу допомогу у розмірі 5401,60 грн (16000 грн?33,76%), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості задоволено частково. 

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Забродський В`ячеслав Вікторович, задовольнити.
Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 05 січня 2026 року змінити в частині стягнутого боргу та судових витрат, виклавши у такій редакції.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (ЄДРПОУ 42640371, вул. Єжи Ґедройця, буд.6, місто Київ) заборгованість за договорами №555155494981 від 06 вересня 2021 року, №1914147 від 12 квітня 2021 року, №102920631 від 04 вересня 2021 року у сумі 18175 (вісімнадцять тисяч сто сімдесят п`ять) грн 20 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (ЄДРПОУ 42640371, вул. Єжи Ґедройця, буд.6, місто Київ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 635 (шістсот тридцять п`ять) грн 64 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (ЄДРПОУ 42640371, вул. Єжи Ґедройця, буд.6, місто Київ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5401 (п`ять тисяч чотириста одна) грн 60 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя  О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

С.І. Мурашко