Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

Справа № 126/895/25
Провадження № 2/126/122/2026
"19" травня 2026 р. м. Бершадь
Бершадський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Хмель Р. В. 
зі секретарем Дончик О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс", за участі третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, приватного виконавця Турського Олександра Вікторовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом, в якому просить ухвалити рішення суду, яким визнати виконавчий напис нотаріуса № 73320 від 09.10.2020 таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" безпідставно отримані грошові кошти, в сумі 10028,92 грн. та судові витрати зі сплати судового збору, а також витрат на правничу допомогу.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.
В обгрунтування поданого позову, ОСОБА_1 , зазначає, що між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" було укладено кредитний договір № 208201851 від 28.09.2019.
На підставі договору № 05/0820-01 про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року правонаступником всіх прав та обов`язків є ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс".
Приватним виконавцем Турським О.В. відкрито виконавче провадження №65284556 про стягнення з позивача на користь відповідача боргу на підставі виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Горай О.С. № 73320 від 09.10.2020.
Позивач, ОСОБА_1 , зазначив, що відповідач не направляв йому жодного повідомлення про будь-яке прострочення виконання умов кредитного договору. Крім цього, на момент видачі виконавчого напису, нотаріус не мав права видавати виконавчі написи за кредитними договорами, які не були нотаріально посвідчені.
Відповідно до статті 18 Цивільного Кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Перелік підстав для отримання виконавчого напису нотаріуса передбачений постановою КМ У № 1172 про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів від 29.06.1999 року.
Постановою КМ У № 662 перелік документів у постанові № 1172 доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові по справі № 910/10374/17 від 21.09.2021 року. «.......Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.
Оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Таким чином, вчиняючи 22 травня 2017 року виконавчі написи № 779 та № 780, приватний нотаріус Авдієнко О. В. неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.
Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».
Відповідно до чинного законодавства України та правових висновків Верховного Суду, на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом, не існувало правового підґрунтя для вчинення такого напису, оскільки відповідно до чинного законодавства, виконавчий напис нотаріуса у кредитних відносинах видається за кредитними договорами, які були нотаріально посвідчені.
Щодо повернення коштів, які були сплачені під час виконавчого провадження, позивач зазначає, що згідно з листом отриманим від приватного виконавця Турського О.В. № 14093 від 14.04.2025 з ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 65284556 було стягнуто 10028,92 грн. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовується також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду у складі Касаційного Цивільного Суду у справі 201/6498/20 від 08.09.2021 року: "...Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. 
Вищевикладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовом.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА.
Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ, ЗАВИ ТА КЛОПОТАННЯ.
Позовна заява надійшла до суду 23.04.2025 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями була передана на розгляд судді Хмель Р.В.
Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 24.04.2025 було відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання.
Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 24.04.2025 було задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 12.05.2025 позовну заяву залишено без руху.
Представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача також в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду додаткові пояснення, в яких просив у задоволенні позовних вимогах щодо стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 10028,92 грн та стягненні судових витрат з надання правничої допомоги.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
Судом встановлено, що виконавчим написом, вчиненим 09.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм С.С. та зареєстрованим в реєстрі за № 73320, стягнуто з позивача по справі ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Фінансова Компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором №208201851 від 28.09.2019 року, який укладений між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" (правонаступник ТОВ «Фінансова Компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС») у загальній сумі 26291, 08 грн.
У зв`язку з примусовим виконанням вищевказаного виконавчого напису, постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В. від 26.04.2021 було відкрито виконавче провадження № 65284556.
26.04.2021 винесено постанову приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. про арешт коштів боржника.
Згідно відповіді приватного виконавця Турського О. від 14.04.2025 за вих. №14093, адресованої ОСОБА_1 , станом на 14.04.2025 у межах виконавчого провадження №65284556 з позивача було стягнуто кошти, в сумі 10028, 92 грн..
МОТИВИ СУДУ, НОРМИ ПРАВА ЗАСТОСОВАНІ СУДОМ.
Відповідно до ст.18Цивільного кодексуУкраїни нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно із ч. 1 ст.39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14Закону України«Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22лютого 2012 року №296/5 із змінами та доповненнями (надалі - Порядок).
Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
При цьому, ст. 50 Закону України«Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом МЮУ від 22.02.2012 р. № 296/5, зареєстрованим в МЮУ 22.02.2012 р. за № 282/20595, передбачено порядок вчинення виконавчих написів.
Згідно пункту 1.1. Глави 16 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.
Пунктом 1.2. Глави 16 передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Відповідно до пункту 3.2 Глави 16, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172.
Відповідно до пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:
«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин
2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.
Для одержання виконавчого напису додаються:
а) оригінал кредитного договору;
б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».
Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.
Таким чином, Постанова КМУ № 662 від 26.11.2014 р., якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14.
Отже, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17.
З тексту оспорюваного виконавчого напису, встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 р. за № 1172.
Таким чином, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу, Горай О.С., при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 09.10.2020 року повинен був врахувати, що станом на 19 травня 2021 року Постановою КМУ №662від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів, отже, норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, які укладені у простій письмовій формі, є нечинні.
Пункт 2 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів.
Суду не було надано відповідачем доказів того, що кредитний договір, який укладений між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та позивачем був нотаріально посвідчений, оригінал якого було надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису.
Також суд зазначає, що відповідачем не було надано до суду жодних доказів того, що ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором № 208201851 від 28 вересня 2019 року.
Отже, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності необхідних для вчинення такого напису документів.
Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів.
Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 
Щодо вимоги про стягнення з відповідача безпідставно стягнутих за виконавчим написом коштів суд зазначає наступне.
Як було встановлено судом, постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області 26.04.2021 було відкрито виконавче провадження серії ВП № 65284556 з виконання виконавчого напису № 73320 від 09.10.2020.
Згідно відповіді приватного виконавця Турського О. від 14.04.2025 за вих. №14093, адресованої ОСОБА_1 , станом на 14.04.2025 у межах виконавчого провадження №65284556 з позивача було стягнуто кошти, в сумі 10028, 92 грн..
Разом з тим, суд дійшов висновку про визнання виконавчого напису №73320 від 09.10.2020 таким, що не підлягає виконанню. Однак, ураховуючи, що на підставі вказаного виконавчого напису на користь відповідача з позивача стягнуті грошові кошти у розмірі 10028,92 грн, то між сторонами виникли спірні правовідносини, які регулюються нормами статті 1212 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з ч. 3 ст. 1212 ЦК України, положення глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави)застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору.
Такі правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.06.2016 у справі № 6-100цс15, від 16.01.2019 у справі № 753/15556/15-ц, від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19.
Отже, оскільки правовою підставою для набуття ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" грошових коштів у спірному розмірі став виконавчий напис нотаріуса, який рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню, тому правова підстава для отримання таких коштів відпала, а відтак грошові кошти у розмірі 10028,92 грн. слід повернути позивачу, відповідно до ст.1212 ЦК України.
Частиною 7 статті 158 ЦПК України встановлено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справ
ВИСНОВКИ СУДУ.
Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення.
РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ.
Згідно ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача сплачені позивачем: судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову у сумі 605,60 грн. та судовий збір за подачу позову у розмірі 2422,40 грн.
Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи.
На підтвердження понесених витрат позивача на правову допомогу до матеріалів позовної заяви долучено копію договору про надання правничої допомоги №21/03/2025-ЦС від 21.03.2025 та додаткову угоду до нього, довідку про обсяг виконаної роботи від 15.04.2025, акт №21/03/2025 - ЦС приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 21.03.2025. 
Згідно акту №21/03/2025 -ЦС приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 21.03.2025 адвокат Таштанова О.Г. отримала від замовника ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 5000,00грн, з яких: 3500 грн. за складання позовної заяви та 1500 грн. за складання заяви про забезпечення позову.
Відповідно до ч.4,5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 
3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 
4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
З огляду на наведене, а також зважаючи на принцип співмірності, наданої адвокатом Таштановою О.Г. професійної правової допомоги, витрачений нею час на надання цієї допомоги та доказами понесених витрат позивачем, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, у розмірі 5000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 76-84, 133, 141, 263, 265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс", за участі третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, приватного виконавця Турського Олександра Вікторовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №73320, виданий 09.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем.
Стягнути з ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані грошові кошти в сумі 10028,92 грн., з яких: 8753, 56 грн. перераховано на користь стягувача ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс", 875,36 грн. стягнуто виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, 400,00 грн. стягнуто витрат виконавчого провадження.
Стягнути з ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" на користь ОСОБА_1 2422,40 грн. судового збору за подачу позовної заяви та 605,60 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову.
Стягнути з ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.
Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України, заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 24 квітня 2025 року по справі №126/895/25, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс", ЄДРПОУ 42254696, адреса: 02094, м.Київ, бульвар Верховної Ради, 34, офіс 511;

Третя особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача:

Приватний виконавець: Турський Олександр Вікторович, 23210, смт. Стрижавка, Вінницького району , вул. Київська, буд. 224, корпус 8, кв./оф.2;

Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, 10008, м.Житомир, вул. Велика Бердичівська, 35.

Суддя Р. В. Хмель