ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2824/26 Справа № 198/637/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гайдар І. О. Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді – Макарова М.О.,  
суддів – Ткаченко І.Ю., Городничої В.С.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» на заочне рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивовано тим, що 03 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3667245 в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».
В порушення норм закону та умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в загальній сумі 17 198,53 грн, що складається із заборгованості за основною сумою боргу – 5 415,00 грн, заборгованості за відсотками – 11 156,53 грн та заборгованості за комісією за надання кредиту – 627,00 грн.
13 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 07Т, за умовами якого право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3667245 від 03 травня 2021 року перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Враховуючи, що відповідачка своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала та не сплатила борг, позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором № 3667245 від 03 травня 2021 року в загальній сумі 17 198,53 грн та понесені у справі судові витрати.
Заочним рішенням Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2025 року позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 3667245 від 03 травня 2021 року в сумі 8 179,50 грн, що складається із: заборгованості за основною сумою боргу – 5 415,00 грн, заборгованості за відсотками – 2 137,50 грн та заборгованості по комісії за надання кредиту – 627,00 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 500,00 грн та судовий збір у сумі 1 153,06 грн.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що сторони, підписавши кредитний договір, погодили усі істотні умови договору, в тому числі строк дії договору та повернення кредиту. Враховуючи, що договір про надання фінансового кредиту № 3667245 від 03 травня 2021 року укладено між сторонами на строк з 03 травня 2021 року по 02 червня 2021 року, тобто на 30 днів, то після спливу цього строку відсутні правові підстави для нараховування відсотків за кредитним договором, у зв`язку з чим в межах строку кредитування 30 днів утворилася заборгованість за відсотками в сумі 2 137,5 грн, за основною сумою боргу - 5 415,00 грн та за комісією за надання кредиту — 627,00 грн, а в загальній сумі - 8 179,00 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Не погодившись з ухваленим рішенням суду, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги згоду відповідача з умовами та правилами надання кредиту, оскільки підписанням договору про про надання фінансового кредиту № 3667245 від 03 травня 2021 року сторони досягли згоди щодо усіх умов, зокрема про нарахування відсотків та можливості продовження строку кредитування, а тому нарахування процентів за період з 04 травня 2021 року по 06 липня 2021 року та вимога щодо стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 17 198,53 грн є правомірним. Відтак апелянт вважає висновок суду першої інстанції помилковим про те, що пролонгація строку користування кредитом не відбулася, та заборгованість за кредитним договором слід визначати з огляду на 15-денний строк кредитування. 
Відзив на апеляційну скаргу у даній справі не надходив.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
У відповідності до п. 1 ч 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Частиною першою статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що 03 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 3667245. Позичальник ОСОБА_1 через веб-сайт Товариства шляхом введення логіну та паролю в особистому кабінеті здійснила певну послідовність дій щодо укладання договору, зокрема: вхід до особистого кабінету (за допомогою ідентифікації в інформаційно-телекомунікаційній системі), ознайомлення з договором (вибір опції «підписати») та підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Отже, в такий спосіб ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» уклали договір кредитний договір № 3667245, згідно з умовами якого відповідачці надано кредитні кошти в сумі 5 700,00 грн строком на 30 днів, з фіксованою відсотковою ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом та одноразовою комісією за надання кредиту в сумі 627,00 грн.
Оскільки частиною другою статті 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому, акцептуючи пропозицію ТОВ «МІЛОАН», ОСОБА_1 погодилась на запропоновані кредитором умови користування та порядок надання ними грошових коштів.
Відповідно до умов кредитного договору повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитом здійснюється згідно з Графіком платежів; сума кредиту, відсотки за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня складають заборгованість за договором; заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок Товариства у строк, встановлений договором.
У свою чергу, відповідачка зобов`язалась своєчасно повернути кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом в порядку, встановленому договором, виконувати інші обов`язки, передбачені цим договором.
13 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 07Т, за умовами якого право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3667245 від 03 травня 2021 року перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».
Таким чином, до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» перейшли всі права первісного кредитора у зобов`язаннях за кредитним договором № 3667245 від 03 травня 2021 року.
Враховуючи, що відповідачка умови договору в повному обсязі не виконала, грошові кошти за договором не повернула, відсотки за користування кредитом не сплатила, згідно з договором відступлення суми боргу новому кредитору - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», загальний розмір заборгованості  ОСОБА_1 становить 17 198,53 грн.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача про стягнення заборгованості в сумі 16 621,56 грн, нарахованої за процентами після закінчення строку кредитування, є необґрунтованими та безпідставними з огляду на відсутність доказів пролонгації кредитного договору, а тому заборгованість за кредитним договором слід визначати в межах 30-денного строку кредитування, з урахуванням сплачених відповідачем платежів в рахунок погашення заборгованості за кредитом.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, вважає його законним та вмотивованим, а доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків - необґрунтованими, зважаючи на наступне.
Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовано Цивільним кодексом України, Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 
У відповідності до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про споживче кредитування»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про споживче кредитування»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, частиною першою цієї статті визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом (одноразовий ідентифікатор) F86041, який зазначений був відправлений на номер телефону відповідача, вказаний при реєстрації на сайті кредитодавця.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. 
Таким чином, між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до приписів ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої про відсутність у кредитора підстав для нарахування відсотків поза межами строку кредитування, оскільки пролонгація за умовами договору не відбулася з огляду на відсутність доказів на підтвердження правомірності такої пролонгації. 
Так, суд першої інстанції наддав належну оцінку умовам кредитного договору та правильно констатував, що згідно з пунктами 1.3. та 1.4. договору про споживчий кредит № 3667245 від 03 травня 2021 року строк кредитування — 30 днів, тобто кредит надається з 03 травня 2021 року по 02 червня 2021 року.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18), після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Порядок та умови пролонгації строку кредитування передбачено п. 2.3. договору про споживчий кредит № 3667245 від 03 травня 2021 року.
Продовження вказаного в п. 1.3. договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах.
Згідно з п. 2.3.1.1. пролонгація на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті товариства miloan.ua за відповідним посиланням і є невід`ємною частиною цього договору.
Для продовження строку кредитування за цим пунктом договору позичальник має вчинити дії, передбачені у розділі 6 правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, а також певну частку заборгованості по кредиту. Максимальна ставка комісії залежить від строку продовження в календарних днях (на 15 днів - максимальна ставка комісії дорівнює 10% від суми наданого кредиту, 7 днів - 5%, 3 дні – 3%). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за ставкою, визначеною п. 1.5.2. договору.
Пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних умовах (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишились до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів.
Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6. договору.
У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
2.3.2. Розділ 2.3 Договору є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної(их) обставин(и) щодо якої(их) невідомо настане вона(и) чи ні, відповідно до ст.212 Цивільного кодексу України, і яка(i) полягає(ють) у:
а) здійснені платежу(ів) Позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах, згідно п.2.3.1.1 Договору та розділу 6 Правил;
б) користування кредитними коштами Позичальником після спливу строку кредитування, визначеного згідно п.1.3, п.2.3.1.1, п.2.3.1.2. Договору.
Після настання визначених в підпунктах «а» та/або «б» цього пункту обставин, умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, згідно п. 1.3, термін (дата) повернення кредиту і сплати винагород (плати) визначений п. 1.4, змінюються пропорційно строку пролонгації. Нова дата платежу разом з актуальною сумою заборгованості відображаються кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що за формою та змістом може відрізнятись від додатку № 1, і розміщується кредитодавцем в особистому кабінеті позичальника, який уповноважує кредитодавця на таке оновлення та не потребують будь-якого іншого оформлення. У випадку розбіжностей між умовами кредитного договору, включаючи додатки 1, 2 та оновленим графіком платежів, застосовуються умови визначені оновленим графіком.
Отже, відповідно до положень зазначеного п. 2.3.1.1. договору пролонгація на пільгових умовах: коли позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті товариства miloan.ua за відповідним посиланням і є невід`ємною частиною цього договору.
Для продовження строку кредитування за цим пунктом договору позичальник має вчинити дії, передбачені у розділі 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, а також певну частку заборгованості по кредиту
Нова дата платежу разом з актуальною сумою заборгованості відображаються кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що за формою та змістом може відрізнятись від додатку № 1, і розміщується кредитодавцем в особистому кабінеті позичальника, який уповноважує Кредитодавця на таке оновлення та не потребують будь-якого іншого оформлення.
На думку колегії суддів, позивачем не доведено факту пролонгації договору, оскільки не представлено документальних доказів вибору позичальником способу пролонгації, прийняття його кредитором у спосіб, визначений договором із визначенням та наданням нових графіків платежу. Сам факт визначення кредитором у розрахунку заборгованості сплачених сум як – пролонгації, не можуть бути прийняті судом, оскільки відсутні докази передумови її здійснення та цільового призначення платежу. Посилання на призначення платежу, що вказані у наданому позивачем розрахунку заборгованості, не можуть бути взяті до уваги, оскільки останній не є платіжним документом, який підтверджує здійснення відповідної оплати відповідачем. 
Також слід звернути увагу на те, що визначення умов та порядку пролонгації згідно з наведеними умовами договору, обумовлено врахуванням вимог розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на веб-сайті товариства - miloan.ua, доказів підписання яких позичальником у справі немає. Водночас у матеріалах справи відсутні вказані Правила надання фінансових кредитів (послуг) товариством в редакції, що діяли на момент виникнення зобов`язань за кредитним договором.
За таких обставин, при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, в тому числі наявним графіком платежів.
Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що проценти, нараховані поза межами погодженого сторонами строку кредитування - 30 днів, стягненню не підлягають.
Окрім того, апеляційна скарга за своїм змістом є повторенням правової позиції, викладеної в позовній заяві, аргументи якої знайшли належну оцінку в рішенні суду першої інстанції. Доводів на спростування висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить. 
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином дослідив та оцінив подані сторонами докази, правильно застосував норми матеріального і процесуального права та дійшов обґрунтованого висновку щодо часткового задоволення позовних вимог ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.
Згідно з підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно статті 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» на заочне рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області  від 05 листопада 2025 року залишити без задоволення.
Заочне рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області  від 05 листопада 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 27 травня 2026 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров
Судді І.Ю. Ткаченко
В.С. Городнича