Березівський районний суд Одеської області 

14.05.2026
Справа № 494/184/26
Провадження № 1-кп/494/54/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.05.2026 року        м. Березівка 
Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 
потерпілого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 , 
законного представника потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 , 
законного представника потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_10 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Березівка кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025162260000591 від 01.11.2025, про обвинувачення: 
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
31.10.2025, приблизно о 23:50 годині, більш точний час у ході судового розслідування не встановлено, водій ОСОБА_9 , який не мав відповідного права керування транспортним засобом, керував легковим автомобілем марки «ВАЗ» моделі «21011» реєстраційний номер « НОМЕР_1 »,рульове керування, ходова частина, гальмова система та освітлювальні прилади, якого знаходились у працездатному стані та дозволяли водію контролювати, змінювати напрямок та характер руху в залежності від ситуації, що виникає на дорозі. ОСОБА_9 перебував у стані алкогольного сп`яніння та здійснював рух по автодорозі Т1623 зі сторони с.Стрюкове Березівського району Одеської області у напрямку м.Березівка Одеської області, і при цьому перевозив пасажирів – на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_11 , та позаду - ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 .

Так, рухаючись в указаний вище час по вищевказаній дорозі водій ОСОБА_9 у с. Михайло-Олександрівка Березівського району Одеської області неподалік опори ліній електропередач №63,порушив пункти 2.1 а), 2.3 б), 2.9 а), 12.1, 12.4, 12.9, 21.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 (далі по тексту - ПДР), оскільки не мав відповідного права на керування транспортним засобом, був у стані алкогольного сп`яніння, чим позбавив себе можливості адекватно сприймати дорожню обстановку та контролювати рух керованого ним автомобілю, був неуважним, у темний час доби не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху транспортного засобу, яка б відповідала дорожнім умовам, дорожній обстановці, технічному стану автомобіля, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перевищив дозволену у населеному пункті швидкість руху,діяв необережно - не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, та на ділянці дороги, де наявне заокруглення вліво, не впорався з керуванням та як наслідок допустив виїзд за межі проїзної частини з подальшим перекиданням через передню ліву частину кузова автомобіля.

У результаті дорожньо-транспортної події:
пасажир ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому тіла правої лопатки, закритого перелому 7 правого ребра, ускладненого гемопневмотораксом та забою правої легені, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя;
пасажир ОСОБА_13 отримав тілесне ушкодження у вигляді травматичної ампутації кінцевої фаланги V пальця правої кисті, яке відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості;
неповнолітній пасажир ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді забитої рани голови, саден обличчя, струсу головного мозку, що є єдиним комплексом закритої внутрішньочерепної травми, 2 закритих переломів грудини, саден тулубу, верхніх та нижніх кінцівок. Указані тілесні ушкодження складають поєднану травму голови, грудної клітки, живота, тазу, верхніх та нижніх кінцівок та відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості;
неповнолітній пасажир ОСОБА_7 отримав тілесне ушкодження у вигляді саден обличчя та перелому нижньої щелепи ліворуч, що складають єдиний комплекс закритої черепно-лицьової травми в формі перелому нижньої щелепи та відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, водій ОСОБА_9 допустив порушення вимог 2.1 а), 2.3 б), 2.9 а), 12.1, 12.4, 12.9, 21.1 ПДР, якими передбачено: 
п. 2.1. «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:
а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії»;
п.2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 2.9. «Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»; 
п.12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;
п.12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год»;
п. 12.9 «Водієві забороняється:
б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил»;
п. 21.1 «Дозволяється перевозити пасажирів у транспортному засобі обладнаному місцями для сидіння в кількості, що передбачена технічною характеристикою так, щоб вони не заважали водієві керувати транспортним засобом і не обмежували оглядовість, відповідно до правил перевезення».

Таким чином, шляхом належного виконання вимог пунктів 2.3 б), 12.1, 12.4, 12.9 ПДР водій автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21011» реєстраційний номер « НОМЕР_1 »ОСОБА_9 мав технічну можливість запобігти виїзду керованого ним транспортного засобу за межі проїзної частини з подальшим перекиданням. Відтак допущені водієм ОСОБА_9 порушення вимог пунктів 2.3 б), 12.1, 12.4, 12.9 ПДР знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень та потерпілим ОСОБА_13 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Таким чином ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального порушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 винним себе у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, вищевказані фактичні обставини справи не оспорював та надав покази, які відповідають пред`явленому обвинуваченню.
Так, обвинувачений пояснив, що 31.10.2025 року їхав з міста Березівка в с. Стрюкове Березівського району Одеської області, з ним в машині перебували ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Приїхали вони разом в місцевий бар та почали відпочивати, обвинувачений зазначив, що вжив дві пляшки пива по 0.5 літра. В подальшому вирішили повернутись до м. Березівки. В машині, крім водія дорогою до м. Березівки перебувало семеро людей, у тому числі двоє неповнолітніх. ОСОБА_9 ствердив, що їхав приблизно зі швидкість 100 км/год. В с. Михайло-Олександрівка на заокругленій ділянці дороги він відволікся, та втратив керування транспортним засобом, внаслідок чого останній вилетів з дороги та один раз перевернувся. Далі почали виясняти, хто цілий, а кому потрібна медична допомога. Місцеві мешканці викликали швидку допомогу, в автомобіль якої погрузили ОСОБА_18 , а інші поїхали до лікарні своїм ходом. Обвинувачений зазначив, що відшкодував усім потерпілим заподіяну шкоду, в тому числі у фінансовій формі, особистими коштами. Також обвинувачений повідомив, що не отримував у сервісному центрі МВС водійського посвідчення, а відтак не мав право керувати транспортним засобом. Шкодує за вчинене, зазначив, що обдумав свої неправомірні дії та зробив відповідні висновки. 
Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості конкретного кримінального злочину й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання – ст. 65 КК України та враховує, що вчинене ОСОБА_9 кримінальне правопорушення, відповідно до наведеної у ст. 12 КК України класифікації, є тяжким злочином, особу винного, а також наявність обставин, що пом`якшують, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
ОСОБА_9 молодий за віком, раніше не судимий, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, неодружений, працює неофіційно, надає матеріальну допомогу матері, яка доглядає за його малолітнім братом, вчинив злочин з необережності. 
Суд вважає, що згідно з вимогами діючого кримінального процесуального законодавства, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у мотивованих висновках суду при ухваленні вироку.
При цьому, щире каяття - це певний психічний стан особи винуватого, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї винуватості, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної злочином шкоди, тобто визнання винуватості є складовою частиною щирого каяття особи. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставин вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.
Крім цього, на підставі ч.2 ст. 66 КК України суд також визнає як обставину, яка пом`якшує його покарання те, що ОСОБА_9 відшкодував заподіяну шкоду потерпілим та витрати на їх лікування, претензій матеріального чи морального характеру останні до обвинуваченого не мають. Потерпілі просили не позбавляти його волі. 
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Згідно досудової доповіді представника органу пробації вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також невисоку ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк не становить високу небезпеку для суспільства. 
Враховуючи зазначені обставини, особу винного, позиції сторін кримінального провадження, безальтернативний характер санкції ч.2 ст.286-1 КК України щодо виду покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_9 із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України.
Покарання, запропоноване стороною обвинувачення, у виді трьох років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк вісім років, суд, з урахуванням всіх обставин справи, в даному конкретному випадку вважає занадто суворим.
Також суд, враховує, що об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду зробила висновок щодо застосування положень ст.55, 286,286-1 КК України: особі, яку визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною ст.286, 286-1 КК України, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортним засобами.
Суд дійшов висновку, що з урахуванням того, що ОСОБА_9 має молодий вік, в місцях позбавлення волі раніше не перебував та до кримінальної відповідальності до цього не притягувався, відшкодував заподіяну шкоду, у потерпілих відсутні претензії до обвинуваченого, вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 69 КК України перейти до більш м`якого виду основного покарання, ніж передбачено санкцією ч. 2 ст. 286-1 КК України, та призначити 3 роки обмеження волі, з додатковим покаранням у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 7 років.
Саме таке покарання буде відповідати визначеній в ч.2 ст.50 КК України меті покарання, яка, на думку суду, у такому випадку буде досягнута.
Цивільний позов у провадженні не заявлено.
Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 04.11.2025 у справі 494/2423/25, підлягає скасуванню.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 373-376, 615 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, та, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 7 (сім) років.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту набрання виром суду законної сили.
Стягнути з ОСОБА_9  на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 25444 гривень 80 копійок.
Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 04.11.2025 у справі №494/2423/25, скасувати.
Речовий доказ: автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21011» реєстраційний номер « НОМЕР_1 , повернути належному користувачу ОСОБА_9 .
Речові докази: змиви з ручки водійських дверей з середини, змив з керма автомобіля, рукоятку з важеля перемикання коробки передач – знищити. 
Речові докази: амбулаторну медичну карту КНП «Березівська ЦМЛ» та рентгенограму правої кисті ОСОБА_13 , медичну карту стаціонарного хворого №4844/1521/1413 на ім`я ОСОБА_4 , DVD-R диск на якому результати КТ дослідження; медичну карту стаціонарного хворого №4844/1522 на ім`я ОСОБА_7 , DVD-R диск на якому результати КТ дослідження; медичну карту стаціонарного хворого №4847/1523 на ім`я ОСОБА_5 , DVD-R диск на якому результати КТ дослідження; DVD-R диск, на якому зафіксовано момент проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_9 – залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження. 
Зарахувати у строк відбування основного покарання засудженому ОСОБА_9 строк перебування під вартою з 01.11.2025 року до 03.11.2025 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.
Зарахувати у строк відбування основного покарання засудженому ОСОБА_9 строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 03.11.2025 року по 31.12.2025 року, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за два дні обмеження волі.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Березівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя           ОСОБА_1