Справа № 755/4457/26
В И Р О К
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" червня 2026 р. м. Київ
Дніпровський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження № 12026105040000098 від 31.01.2026 року, за обвинуваченням  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Біла Церква Київської області, громадянку України, із середньою освітою, офіційно не працюючої, не заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимої, зокрема: 
- вироком Деснянського районного суду м. Києва від 02.02.2026 року за ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 5 місяців та штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, які виконувати самостійно; - вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 06.04.2026 року за ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць та штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, які виконувати самостійно, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, 
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи судимою за вчинення аналогічного злочину та судимість якої не знята і не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила та вчинила нове кримінальне правопорушення.
Так, ОСОБА_3 31.01.2026 року приблизно о 14:00 перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, більш точного місця не встановлено, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки, маючи умисел спрямований на незаконне придбання психотропної речовини, для власного вживання без мети збуту, на земельній ділянці, біля дерева, знайшла безбарвний полімерний зіп-пакет з пазовим замком, в якому знаходилась кристалічна речовиною білого кольору.
У подальшому, ОСОБА_3 , знайдений нею безбарвний полімерний зіп- пакет з пазовим замком, в якому знаходилась кристалічна речовиною білого кольору, помістила до правої зовнішньої кишені куртки, в яку вона була одягнута та почала незаконно зберігати при собі.
Після цього, 31.01.2026 року, приблизно о 14:46, за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, буд. 13-А, працівниками поліції було зупинено ОСОБА_3 , яка повідомила, що зберігає при собі безбарвний полімерний зіп-пакет з пазовим замком, в якому знаходилась кристалічна речовиною білого кольору.
У подальшому, 31.01.2026 року, в період часу приблизно з 15:28 до 15:34, за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, буд. 13-А, співробітниками поліції, було проведено обшук затриманої особи, в ході якого у ОСОБА_3 , з правої зовнішньої кишені куртки, в яку вона була одягнута, виявлено та вилучено безбарвний полімерний зіп-пакет з пазовим замком, в якому знаходилась кристалічна речовиною білого кольору.
Згідно висновку експерта у наданій на дослідження кристалічній речовині білого кольору, виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP у речовині становить 0,254 г.
PVP, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» Список №2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.
Згідно наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання психотропної речовини - PVP, настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: від 0,15 гр.
Так, допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винною себе за ч. 2 ст. 309 КК України визнала у повному обсязі та пояснила суду, що їй зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, вона погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказаний злочин, і її заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Обвинувачена повідомила, що вона 31.01.2026 року приблизно о 14:00 за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, біля дерева знайшла психотропну речовину, яку помістила до правої кишені своєї куртки. 31.01.2026 року приблизно о 14:46 вона була зупинена працівниками поліції за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 13А. На їх запитання вона зізналася, що у неї є заборонені речовини, тому працівниками поліції було проведено обшук та у неї було виявлено та вилучено психотропну речовину, яку вона придбала та зберігала для власного вжитку. Зокрема показала, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце вчинення нею кримінального правопорушення, відповідають дійсності. Визнала, що знала про кримінальне провадження щодо неї, з вироками суду та призначеними їй покараннями ознайомлена. У скоєному щиро каялася, запевняла, що більше не буде вчиняти кримінальні правопорушення, готова понести покарання відповідно до діючого законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст їх обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої. 
Винуватість ОСОБА_3 , яка не оспорювала фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією ж статтею.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують їй покарання.
Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання судом має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченій повинно бути обрано необхідне та достатнє для її виправлення і попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Так, суд відповідно до ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 виду та міри покарання бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; відсутність завданої шкоди; дані про її особу, а саме: молодий вік, має постійне місце проживання в м. Києві, задовільний стан здоров`я, спосіб життя (раніше неодноразово судима, офіційно не працює); на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; пом`якшуючу обставину; відношення обвинуваченої до вчиненого (вину визнає, кається у вчиненому, обіцяє протиправних дій більше не вчиняти, готова понести покарання відповідно до законодавства України); позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання - прокурор просила призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, ураховуючи два попередні вироки судів, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, думку сторони захисту - обвинувачена погодилася з прокурором.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі, оскільки її перевиховання та виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства. Підстав для застосування ст. 75, ст. 69, ст. 69-1 КК України до обвинуваченого суд не вбачає. Дане покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого злочину і особою винної, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. 
Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу. 
Згідно з матеріалами справи ОСОБА_3 вчинила вказане у обвинувальному акті кримінальне правопорушення - 31.01.2026 року, тобто до ухвалення відносно неї останніх по часу вироків Деснянського районного суду м. Києва від 02.02.2026 року та Дніпровського районного суду м. Києва від 06.04.2026 року (який не врахував покарання за вироком від 02.02.2026 року), тому в даному кримінальному провадженні до неї слід застосувати вимоги ч. 4 ст. 70 КК України та за сукупністю кримінальних правопорушень остаточно визначити покарання за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань.
Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.
Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався. 
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України.
Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням положень ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 02.02.2026 року та вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 06.04.2026 року, до покарання за даним вироком, остаточно визначити  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 7 (сім) місяців та штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, що виконувати самостійно. Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту набрання цим вироком законної сили.
Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався. Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи № СЕ-19/111-26/4978-НЗПРАП від 04.02.2026 року у сумі 3565 грн 60 коп.  
Речовий доказ у кримінальному провадженні: - речовину білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якого заборонено - PVP, масою 0,254 г., яку передано в камеру схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві відповідно до квитанції № 025498 від 06.02.2026 року - знищити.     Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. 
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченій. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя            ОСОБА_1