РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/297/26
номер провадження 2/695/1380/26

28 квітня 2026 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді - Ватажок-Сташинської А.В.,
за участі: секретаря судового засідання - Біліченко С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Золотоноша у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулося ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі - позивач) з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.12.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - Товариство) та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 658108493, у формі електронного документа, відповідно до якого Відповідач отримав від Товариства кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 29 900 грн 00 коп. Так, Договір між Товариством та Відповідачем було укладено в електронній формі та підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідач під час підписання Договору ознайомився з усіма умовами, на яких здійснюється кредитування та загальною сукупною вартістю всіх витрат, пов`язаних з користуванням кредиту та самостійно обрав умови кредитування, викладені в Договорі, виявивши волю на вступ у договірні відносини шляхом його підписання та отримання кредитних коштів у тимчасове користування. Зобов`язання зі сторони кредитора за Договором виконані в повному обсязі, в свою чергу Відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду заборгованість Відповідача перед Позивачем становить: 106 030 грн 29 коп. Так, загальна сума заборгованості за кредитним договором заявлена до стягнення Позивачем в позовній заяві становить 91 081 грн 25 коп., з них: заборгованість по кредиту - 29 898 грн 07 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 61 183 грн 18 коп. 03 червня 2025 року, відповідно до ст. 1077 ЦК України Товариство відступило право вимоги за Договором до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» за Договором Факторингу № МВ-ТП/38. З вищевикладеного слідує, що Відповідач не виконує умови Договору у добровільному порядку, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню у примусовому порядку.
Одночасно з позовом представник позивача подав до суд клопотання про витребування доказів у АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16.02.2026 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначила наступне. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, проте Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що саме Відповідач ініціював укладення цього договору. Саме по собі надіслання одноразового ідентифікатора (SMS-коду) не може однозначно свідчити про волевиявлення конкретної особи, якщо не доведено, що мобільний номер телефону та термінальне обладнання на момент укладення угоди перебували виключно у володінні Відповідача. Представник відповідача заперечує проти нарахованих первісним кредитором відсотків за користування кредитними коштами та вважає несправедливими умови щодо встановлення вимоги про сплату споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань. Також, представник відповідача посилаючись на висновок Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, вважає, що після 03.01.2025 Позивач мав право лише на нарахування штрафних санкцій та 3% річних згідно ст. 625 ЦК України, а не договірних процентів. Заперечуючи проти правомірності відступлення прав вимоги, представник відповідача вказує, що позивачем не надано належних доказів переходу прав вимоги. Щодо витрат на правничу допомогу позивача, представник відповідача вказує, що дана справа є типовою («шаблонною»), позовна заява містить стандартні формулювання, які ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» використовує у тисячах аналогічних справ, підготовка такого позову займає не більше 30-40 хвилин, вимога про стягнення 5000 грн 00 коп. за шаблонний документ є неспівмірною та надмірною. У задоволенні позовної заяви ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, представник відповідача просить відмовити частково.
23 березня 2026 року від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення у справі, яких зазначає, що представник відповідача не заперечує факт укладання кредитного договору та отримання кредитних коштів, а тому такі доведенню не підлягають. Щодо укладання кредитного договору, представник позивача зазначила, що клієнту необхідно застосувати одночасно мінімум два різних фактори для ініціювання електронної дистанційної ідентифікації користувача Системи BankID Національного банку від абонента - ідентифікатора до абонента надавача послуг. Це може ПІН-код від картки клієнта або пароль від входу в інтернет-банкінг (відомі тільки клієнтові) та дзвінок на мобільний номер клієнта в момент автентифікації. Тільки користувач (власник персональних даних) може ініціювати передачу цих даних від абонента ідентифікатора до абонента надавача послуг, оскільки при проходженні даної процедури використовуються логіни та паролі. Представник позивача вважає доводи відповідача щодо застосування ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» необґрунтованими, оскільки не доведено наявності несправедливих умов договору, а сам кредитний договір укладено добровільно та відповідає вимогам чинного законодавства. Додатково, Відповідач мала можливість скористатись правом на відмову від договору про споживчий кредит, передбаченим ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», та протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Представник позивача зазначила, що Відповідач після закінчення строку Дисконтного періоду (з 30.04.2025) свої зобов`язання відповідно до умов Договору не виконала, не вчиняла конклюдентних дій щодо продовження строку Дисконтного періоду, строк кредитування продовжувався, а тому нарахування відсотків відбувалося в межах строку користування кредитом (до дати дострокового розірвання Договору - 10.09.2025 включно), а Позивач ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» має право нараховувати проценти за даним Договором починаючи з першого дня надання Траншу та до дня закінчення строку дії цього Договору, тобто до дня дострокового розірвання Договору (26.10.2025) під розрахунок по Базовій ставці - 0,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним, що становить 357,70 (триста п`ятдесят сім цілих сім десятих) відсотків річних (п. 8.3 Договору). Щодо неповідомлення відповідача про перехід прав вимоги, представник позивача, посилається на правову позицію, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6 979 цс15, у якій зазначено, що «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Представник позивача вважає, що наведені доводи у відповіді на Відзив спростовують аргументи сторони Відповідача, вказані у Відзиву, та ставить під сумнів абсолютно всі заперечення останньої, що за своєю природою намагаються ввести суд в оману.
Цього ж дня до суду надійшли додаткові пояснення у справі від представника відповідача, я яких вона зазначила, що Первісний кредитор (і Позивач як його правонаступник) мали законне право нараховувати передбачені договором проценти (як плату за користування) виключно в межах 30-денного строку кредитування. Як тільки цей строк сплив (а Відповідач, як зазначає сам Позивач, не повернула кошти в строк), кредитування закінчилося. Почалося прострочення виконання грошового зобов`язання. З моменту початку прострочення настають наслідки, передбачені не умовами про плату за кредит (ст. 1048 ЦК України), а умовами про відповідальність за порушення зобов`язання (ст. 625 ЦК України та неустойка). Представник відповідача у своїх поясненнях зазначає, що позивач не надав суду жодних об`єктивних, незалежних доказів (наприклад, даних від оператора мобільного зв`язку, логів серверів BankID з підтвердженими IP адресами сесії, засвідчених незалежним аудитом). Він посилається лише на довідки, сформовані його власною ІТ-системою, тобто системою заінтересованої особи. Щодо відступлення права вимоги та надання доказів, позивач намагається спростувати доводи Відзиву про відсутність належних доказів переходу права вимоги (факторингу) та відсутність повідомлення боржника.
У судове засідання, призначене на 10 год 30 хв 28.04.2026 сторони та їх представники не прибули .
Відповідно до частини 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке.
Судом встановлено, що 04.12.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем було укладено договір кредитної лінії № 658108493 (далі - договір).
Відповідно до пункту 2.1 договору, за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у формі Кредитної лінії, на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом та Комісію за надання кредиту відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - Правила).
Згідно із пунктами 2.2, 2.3 договору, загальний розмір Кредиту за цим Договором становить 21 000 грн 00 коп. (двадцять одна тисяча грн. нуль коп.). Разом із тим Позичальнику на умовах та у порядку, що передбачені цим Договором, можуть бути надані додаткові грошові кошти у Кредит шляхом надання додаткових Траншів. Кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором у розмірі, що дорівнює Загальному розміру Кредиту 04.12.2024 (що є датою надання Кредиту).
Позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого Позичальник може отримати черговий Транш у рамках Кредитної лінії, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 30 (тридцять) днів від дати отримання Позичальником першого Траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором (пункт 3.1 договору).
Відповідно до пункту 3.2 договору, сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного періоду та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки), за умови, якщо Позичальником в Особистому кабінеті активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. 
Згідно з пунктом 4.1 договору, з метою укладення цього Договору Позичальник, ознайомившись з Правилами, заповнив Заявку, вказавши всі дані, визначені в Заявці як обов`язкові. При подачі Заявки Позичальник вказав суму грошових коштів, яку він бажає отримати одразу після укладення Договору (перший Транш) та строк оплати обов`язково платежу по процентам за користування Кредитом. Протягом обраного строку застосуються спеціальні умови користування кредитом - Дисконтний період. Позичальник має право ініціювати отримання другого та наступних Траншів у межах максимально доступної Позичальнику суми Кредиту, що визначена Кредитодавцем в результаті проведення перевірки кредитоспроможності Позичальника. Сума Кредиту що неповернута Позичальником за цим Договором у будь-який момент протягом строку його дії не може перевищувати максимального розміру Кредиту, що встановлений Кредитодавцем для продукту «СМАРТ» та який зазначається на Офіційному сайті Кредитодавця.
Відповідно до пункту 5.1 договору, кожен окремий Транш за цим Договором надається Позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку Кредитодавця, на рахунок Позичальника, використовуючи реквізити Платіжної картки 5168-74XX-XXXX-0791, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання чергового Траншу за Договором.
Пунктом 6.1 договору встановлено, позичальник в будь-який час, протягом Дисконтного періоду дії Договору, може отримати черговий Транш в межах визначеного Кредитодавцем максимально доступного Позичальнику розміру Кредиту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, в тому числі при частковому погашенні Кредиту. Повернення Кредиту в повному обсязі позбавляє права Позичальника отримати нові Транші, а Договір вважається достроково припиненим шляхом його повного виконання.
У пункті 7.1 договору сторони погодили, що рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування - 03.01.2025, а саме протягом 30 (тридцять) днів від дати отримання першого Траншу Позичальником. У разі Пролонгації чи Поновлення Дисконтного періоду Рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту зміщується на відповідну дату закінчення Дисконтного періоду, визначену за правилами цього Договору.
Згідно з пунктом 7.3 договору, кінцева дата повернення (виплати) Кредиту - 03.01.2030.
У пункті 7.4 договору сторони погодили порядок сплати процентів за договором. Протягом Дисконтного періоду кредитування Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня Дисконтного періоду кредитування. У разі продовження Позичальником Дисконтного періоду кредитування чи Поновлення Дисконтного періоду, Позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення Дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього Договору. Після закінчення Дисконтного періоду кредитування, Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти щоденно.
Відповідно до пунктів 8.2, 8.3 договору, проценти за користування Кредитом є платою за користування Позичальником наданою йому сумою грошових коштів, належних Кредитодавцю. Процентна ставка за користування Кредитом є Базовою процентною ставкою. Процентна ставка за Договором є фіксованою і не підлягає зміні Кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для Позичальника. Разом з тим, Кредитодавець має право в односторонньому порядку зменшити загальну вартість Кредиту для Позичальника, що не є зміною істотних умов цього Договору. У разі якщо Позичальник не здійснить повного дострокового погашення всієї суми Кредиту протягом Дисконтного періоду кредитування, то зобов`язання Позичальника по оплаті процентів за користування Кредитом визначаються шляхом множення Базової процентної ставки на фактичну кількість днів користування Кредитом (від дати видачі першого Траншу до закінчення строку дії Договору чи його дострокового розірвання). Фактичне значення загальних витрат за Договором та загальна вартість Кредиту за Договором залежить від обраної моделі поведінки Позичальника і прораховується в порядку описаному нижче. Базова процентна ставка складає 0,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним, що становить 357,70 (триста п`ятдесят сім цілих сім десятих) відсотків річних.
Згідно з пунктом 8.10 договору, проценти в розмірі визначеному за правилами цього Договору, нараховуються на фактичну суму залишку Кредиту за кожен день користування Кредитом починаючи з першого дня надання Траншу за Договором та до дня закінчення строку дії цього Договору.
Відповідно до пунктів 12.1, 12.2 договору, сторони несуть відповідальність за порушення умов цього Договору згідно з чинним законодавством України. Порушенням умов цього Договору вважається його невиконання або неналежне виконання або отримання Кредиту Позичальником при використанні недостовірної, неповної, або помилкової інформації.
Невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua (пункт 14.1 договору).
Договір кредитної лінії № 658108493 від 04.12.2024 та паспорт споживчого кредиту підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання нею одноразового ідентифікатора (пароля).
05 грудня 2024 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем було укладено додаткову угоду до Договору № 658108493 від 04.12.2024, відповідно до умов якого, сторони дійшли згоди про надання Кредитодавцем Позичальнику Траншу в сумі 8 900 грн 00 коп. (вісім тисяч дев`ятсот грн. нуль коп.). Відповідно до чого, Загальний розмір Кредиту за Договором буде складати 29 900 грн 00 коп. 
Отримання відповідачем кредитних коштів на виконання договору кредитної лінії № 658108493 від 04.12.2024 та додаткової угоди до нього від 05.12.2024, підтверджується листами ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПрофітГід».
Крім того, листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 22.02.2026 за вих. №20.1.0.0.0/7-260220/88255-БТ суду на виконання ухвали суду від 16.02.2026 надано інформацію про те, що на ім`я ОСОБА_1 у банку емітовано картку № НОМЕР_1 , а також надано виписку по вказаній картці за період з 04.12.2024 по 05.12.2024, з якої вбачається зарахування переказу у сумі 21 000 грн 00 коп. 04.12.2024 та у сумі 8 900 грн 00 коп. 05.12.2024.
Нарахування ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відсотків за користування кредитними коштами за договором кредитної лінії № 658108493 від 04.12.2024 та додаткової угоди до нього від 05.12.2024 на умовах, встановлених даним договором, підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором № 658108493 від 04.12.2024. 
Відповідно до наданого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» розрахунком заборгованості за договором кредитної лінії № 658108493 від 04.12.2024 та додаткової угоди до нього від 05.12.2024, заборгованість відповідача становить 40 950 грн 00 коп., з якої заборгованість з тіла кредиту - 29 898 грн 07 коп., заборгованості за процентами - 18 698 грн 18 коп. та неустойка - 14 949 грн 04 коп.
03 червня 2025 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу №МВ-ТП/38, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором №658108493 від 04.12.2024.
Вказаний договір факторингу підписаний сторонами у сервісі Вчасно за допомогою удовсконаленого електронного підпису.
Відповідно до пункту 2.1 договору факторингу, у порядку та на умовах даного Договору, Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.
Згідно з пунктом 4.1 договору факторингу, наявне Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту укладення Реєстру прав вимоги. Майбутнє Право вимоги вважається переданим з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує.
Укладення договору факторингу підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 1497 від 12.06.2025 (Плата за вiдступлення права вимоги, згiдно договору факторингу №МВ-ТП/38 від 03.06.2025р. без ПДВ).
Відступлення права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №658108493 від 04.12.2024 у сумі 63 545 грн 29 коп. підтверджується витягом з реєстру боржників від 03.06.2025, з яких: якої заборгованість з тіла кредиту - 29 898 грн 07 коп., заборгованості за процентами - 18 698 грн 18 коп. та неустойка - 14 949 грн 04 коп. 
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за кредитним договором №658108493 від 04.12.2024 у ОСОБА_1 наявна заборгованість у сумі 106 030 грн 29 коп., з яких: заборгованість з тіла кредиту - 29 898 грн 07 коп., заборгованості за процентами - 61 183 грн 18 коп. та неустойка - 14 949 грн 04 коп.
Станом на день звернення до суду заборгованість за кредитним договором не погашена.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.
У силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ст. 626 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.
Отже, суд встановив, що договір №658108493 від 04.12.2024, а також додаткова угода до нього від 05.12.2024, укладені у формі електронного документа з електронними підписами сторін між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та позичальником ОСОБА_1 про надання кредиту, є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України, а також ст. 1054 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним.
Крім цього, у вищевказаному договорі наявна інформація про умови кредитування, зокрема порядок та умови надання кредиту, періодичність внесків, строк дії договору, процентна ставка за користування кредитом та порядок повернення кредиту.
ОСОБА_1 , укладаючи Договір, пройшла спрощену процедуру верифікації (п. 4.9 Договору), тим самим підтвердила актуальність та належність її персональних даних, в тому числі і фінансового мобільного номеру НОМЕР_2 , який був вказаний останньою при заповненні заяви на отримання кредиту.
Суд звертає увагу на те, що умови договору до нього є чіткими та зрозумілими, що виключає можливість їх неоднозначного трактування сторонами. 
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У пункті 7.4 договору сторони погодили порядок сплати процентів за договором. Протягом Дисконтного періоду кредитування Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня Дисконтного періоду кредитування. У разі продовження Позичальником Дисконтного періоду кредитування чи Поновлення Дисконтного періоду, Позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення Дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього Договору. Після закінчення Дисконтного періоду кредитування, Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти щоденно.
Нарахування відсотків, згідно з положеннями кредитного договору, підтверджується наданими первісним кредитором розрахунком заборгованості за договором №658108493 від 04.12.2024, а тому доводи представника відповідача про неправомірне нарахування ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відсотків за користування кредитними коштами не знайшли свого підтвердження.
Суд відхиляє, як безпідставні твердження представника відповідача про те, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами не є співмірною розміру тіла кредиту, з посиланням на положення ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з огляду на таке.
Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.
Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті, проте він не є вичерпним.
У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17, зроблено висновок, що недійсність договору, як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати.
Однак, при розгляді даної справи у суді представник відповідача не заявляла зустрічних вимог про визнання недійсним кредитного договору у частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів».
Таким чином, суд відхиляє посилання представника відповідача на порушення статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно із частиною другою статті 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Отже, неповідомлення відповідача про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку сплатити заборгованість за договором.
Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні первісному кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18, пункт 106) зазначила такі характеристики договору факторингу як правочину: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові, операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватися у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальної вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону про фінансові послуги.
Передача прав вимоги до відповідача за кредитним договором №658108493 від 04.12.2024, підтверджується договором факторингу №МВ-ТП/38 від 03.06.2025 та витягом з реєстру боржників від 03.06.2025, відповідно до якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №658108493 від 04.12.2024 у сумі 63 545 грн 29 коп.
Після отримання ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги, відповідач продовжувала не виконувати покладені на неї кредитним договором обов`язки, а тому ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» нараховано відсотки у межах строку дії кредитного договору №658108493 від 04.12.2024, відповідно до умов кредитного договору, за період з 03.06.2025 по 25.10.2025 у сумі 42 485 грн 00 коп.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом
Факт отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 21 000 грн 00 коп. та 8 900 грн 00 коп., шляхом перерахування грошових коштів на належну їй картку № НОМЕР_1 , підтверджується листами ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПрофітГід» та наданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання ухвали суду інформацією.
Доказів на спростовування факту перерахування коштів на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 , а також доказів того, що ця картка не належить їй, відповідач суду не назвала та не надала. 
Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредитної лінії №658108493 від 04.12.2024 у сумі 91 081 грн 25 коп., з них: заборгованість по кредиту - 29 898 грн 07 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 61 183 грн 18 коп.
Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» заборгованість за договором №658108493 від 04.12.2024, у сумі 91 081 грн 25 коп., з них: заборгованість по кредиту - 29 898 грн 07 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 61 183 грн 18 коп.
При цьому, суд виходить з приписів частини 1, 5 статті 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надала суду доказів повної чи часткової сплати заборгованості, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами.
Щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу (правову) допомогу у сумі 5 000 грн 00 коп., суд зазначає про таке.
На підтвердження реальності вказаних витрат до матеріалів справи долучено Договір про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024, довіреність №90/1 від 14.02.2025, додаткову угоду № 2470 від 16.12.2025 про надання правової допомоги До Договору № 5 від 02.12.2024, акт приймання-передачі наданих послуг від 16.12.2025 відповідно до Договору про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024,платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №318 від 16.12.2025 згідно з якими вартість наданих послуг АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ «ЛІГА ЮРИДИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ ТА ІННОВАЦІЙ» становить 5 000 грн 00 коп.
Вказані докази у сукупності доводять наявність та реальність витрат позивача на правову допомогу, а також їх необхідність для звернення до суду.
Водночас, представник відповідача заперечуючи щодо розміру витрат на правничу допомогу вказав, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та не є співмірним зі складністю справи.
За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020року у справі №755/9215/15-ц).
Отже, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, що вказана категорія справ не є складною та існує чисельна усталена судова практика щодо розгляду аналогічних справ, враховуючи, що подання таких позовів, не є одиничним випадком, що відповідно не потребує значного часу для професійного адвоката для складання позовної заяви, враховуючи її зміст, обґрунтування, викладені обставини, долучені докази, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з огляду на розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом учасників справи, зважаючи на співмірність витрат на правову допомогу, складність даної справи та ціну позову, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, та заперечення сторони відповідача щодо заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу, вимога в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню у сумі 1 500 грн 00 коп.
Відтак, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір у сумі 2 662 грн 40 коп.
Керуючись ст.4,12,13,81,141,259,263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» (14017, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Жабинського, 13, код ЄДРПОУ 39700642) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» заборгованість за кредитним договором №658108493 від 04.12.2024 у сумі 91 081 (дев`яносто одна тисяча вісімдесят одна) грн 25 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» витрати зі сплати судового збору у сумі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп.
Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст. ст. 354-356 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська