Справа №676/3278/25
Номер провадження 2/676/405/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2026 року      м. Кам`янець-Подільський
Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області
в складі: головуючого-судді    Бондаря О.О.
за участю секретаря судового засідання  Коротун В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, - 
в с т а н о в и в:
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що 09 вересня 2023 року надав у позику Відповідачці грошові кошти в сумі 142 000,00 гривень, вказаний правочин був вчинений в усній формі, проте сказані обставини підтверджуються копією Постанови про закриття кримінального провадження від 30 листопада 2023 року. У зв`язку із чим Позивач просить стягнути з Відповідачки на свою користь заборгованість в сумі 142 000,00 гривень. 
Ухвалою суду від 28 травня 2025 року відкрито провадження по справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Ухвалою Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 06 серпня 2025 року було вирішено питання про перехід по розгляду справи в підготовче провадження. 
Ухвалою Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 25 березня 2026 року закрито підготовче провадження . 
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і пояснив, що між позивачем і відповідачем було укладено договір позики в усній формі і дану обставину визнала відповідачка під час дачі пояснень в кримінальному провадженні. 
В судовому засіданні в ході судового розгляду відповідачка і представник відповідача позов не визнали і пояснили, що відповідачка позивача грошові кошти не в позивача, а сина позивача, який був визнаний в кримінальному провадженні потерпілим і відповідачка сину позивача повернула гроші, які брала в позику. Договір позики з позивачем в письмовій формі укладений не був і доказів того, що позивач надавав відповідачці гроші в позику, немає.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 09 вересня 2023 року між за згодою ОСОБА_1 відповідачка ОСОБА_2 по місцю здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_3 з сейфа магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » взяла грошові кошти в сумі 142000 гривень. 
З матеріалів кримінального провадження № 12023242000001794, розслідування по якому проводилось СВ Кам`янець - Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області, вбачається, що з заявою про вчинення злочину, а саме – маючи доступ до товарно – матеріальних цінностей, в тому числі грошових коштів , отриманих в результаті здійснення ОСОБА_3 від підприємницької діяльності, відповідачка здійснила крадіжку грошових коштів в сумі 142000 гривень. 
Як вбачається з матеріалів справи, що письмовий договір позики між сторонами не укладався, розписка про отримання відповідачем грошових коштів відсутня, будь-які інші письмові докази погодження сторонами істотних умов договору позики матеріали справи не містять.
Сам по собі факт передачі грошових коштів, за відсутності належного підтвердження правової природи таких коштів, не свідчить про виникнення між сторонами правовідносин позики.
Крім того, відповідач не заперечувала факту отримання коштів, однак вказала що грошові кошти вона брала з каси , які належали ОСОБА_3 , а не позивачу. 
Доводи позивача про наявність між сторонами договору позики ґрунтуються, зокрема, на постанові про закриття кримінального провадження від 30.11.2023 року та витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Разом з тим, сам факт внесення відомостей до ЄРДР та здійснення досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, не підтверджує існування між сторонами цивільно-правових відносин позики.
Більше того, із витягу з ЄРДР вбачається, що заявником у кримінальному провадженні №12023242000001794 є ОСОБА_3 , тоді як позивачем у даній цивільній справі є ОСОБА_1 .
При цьому матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що саме позивачу належали грошові кошти у сумі 142 000 грн, які, за його твердженням, були передані відповідачу.
Крім того, первинно відомості до ЄРДР були внесені саме за фактом можливого викрадення коштів невстановленою особою, а не у зв`язку із невиконанням цивільно-правового зобов`язання за договором позики.
Постанова про закриття кримінального провадження, прийнята у межах кримінального процесу, не є належним та достатнім доказом укладення між сторонами договору позики у розумінні положень ЦК України.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що між сторонами виникли саме правовідносини позики.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів.
Згідно із ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі №6-63цс13, від 02.07.2014 у справі №6-79цс14, від 13.12.2017 у справі №6-996цс17, а також у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №461/5297/16-ц, від 21.10.2020 у справі №750/2055/17 та від 01.07.2020 у справі №569/24347/18.
Сам по собі факт існування між сторонами певних особистих чи трудових відносин не свідчить про виникнення договірних зобов`язань у розумінні ст. 1046 ЦК України.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути подана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передачу йому позикодавцем визначеної грошової суми. Однак жодної розписки, письмового договору чи іншого документа, який би підтверджував виникнення між сторонами саме позикових правовідносин, матеріали справи не містять.
Посилання позивача на усні домовленості не можуть бути покладені в основу рішення суду, оскільки такі твердження є припущеннями та не підтверджені належними доказами у розумінні цивільного процесуального законодавства.
Також слід врахувати, що відповідач послідовно заперечує факт отримання коштів від позивача ОСОБА_1  у борг, а надані позивачем матеріали не містять беззаперечних та достатніх доказів виникнення між сторонами зобов`язання саме за договором позики.
Верховний Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що для задоволення вимог про стягнення боргу за договором позики необхідним є доведення факту передачі коштів та обов`язку їх повернення, а самі лише пояснення сторони без належного письмового підтвердження не є достатньою підставою для задоволення позову.
Суд не може будувати висновки на припущеннях, а відсутність належних та допустимих доказів існування між сторонами договору позики виключає можливість задоволення позову.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.1046-1049 ЦК України, суд, –
в и р і ш и в :
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в сумі 142000 гривень – відмовити.
В стягненні ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору в сумі 1420 гривень 20 коп. - відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня складання повного рішення.
Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.
Позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).
Відповідач – ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ).

Повне рішення складено 19 травня 2026 року. 

Суддя Кам`янець-Подільського
міськрайонного суду       Бондар О.О.