РІШЕННЯ
Іменем України
Справа № 285/2517/26
провадження у справі № 2/0285/1935/26
26 червня 2026 року  м. Звягель
Звягельський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді………………..........Літвин О. О.,
секретаря…………………………......Клечковської М. М.,
розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження 
без повідомлення сторін
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «Айкон Дебт Коллекшн» 
до  ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості, – 
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2026 року товариство з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «Айкон Дебт Коллекшн» (далі по тексту – ТОВ «ФК «АДК») через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 23.09.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Верона» (далі по тексту – ТОВ «Верона») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір в електронному вигляді, відповідно до умов якого вона отримала 3000 грн на умовах строковості, зворотності та платності, які у строк не повернула. У зв`язку з ухиленням відповідача від виконання своїх зобов`язань заборгованість склала 10743 грн, яка включає в себе прострочені суму кредиту та відсотки.
Відповідно до укладеного в подальшому договору відступлення позивач набув статусу нового кредитора, отримавши право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Верона», включно і до ОСОБА_1 .
Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредитних коштів утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку, а також витрати на правову допомогу в сумі 13000 грн.

Ухвалою суду від 06.05.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло. 
У відзиві від 19.05.2026 та запереченні на відповідь від 01.06.2026 відповідач просила частково задовольнити позовні вимоги, мотивуючи тим, що позивачем не надано детального та повного розрахунку нарахованих процентів.
У відповіді на відзив від 28.05.2026 представник позивача зазначив, що відповідач, укладаючи кредитний договір, погодилася з його умовами щодо суми кредиту, строку користування, розміру процентної ставки, а також автоматичної пролонгації договору та нарахування підвищених процентів у разі прострочення виконання зобов`язань. Вважав заперечення відповідача щодо незаконності нарахування процентів безпідставними, посилаючись на умови договору та правові висновки Верховного Суду. Також просив долучити наданий первісним кредитором детальний розрахунок заборгованості, зазначаючи, що на момент подання позову були подані всі наявні документи щодо кредитної справи. Крім того, заперечував проти доводів відповідача щодо недоведеності витрат на професійну правничу допомогу, вважаючи їх належно підтвердженими, та просив позов задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідача судові витрати. 

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить такого висновку.
Відповідно до ст.ст.3, 626-628 ЦК України договір є домовленістю сторін, які є вільними в його укладенні та визначенні умов.
За змістом ст.ст.1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України за кредитним договором фінансова установа надає позичальнику кредит на визначених договором умовах, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти у встановлені строки. 
Оскільки кредитний договір є двостороннім, права та обов`язки виникають у кожної зі сторін. 
Судом установлено, що 23.09.2021 між ТОВ «Верона» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1974933, за умовами якого відповідач отримала кредит у сумі 3000 грн строком на 29 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,9% від суми кредиту за кожен день користування кредитними коштами. Відповідно до умов договору строк кредитування спливав 21.10.2021. 
Умовами договору сторони також погодили можливість продовження строку користування кредитом (пролонгації). Так, позичальник мав право продовжити строк користування кредитом шляхом сплати нарахованих та несплачених процентів, після чого договір автоматично продовжувався на наступні 10 календарних днів на тих самих умовах. Крім того, договором передбачено автоматичну пролонгацію у разі неповернення кредиту або несплати процентів у визначений договором строк. У такому випадку договір вважався автоматично продовженим з дня, наступного за датою повернення кредиту, строком до 10 календарних днів включно. На період автопролонгації застосовувалась підвищена процентна ставка у розмірі 2,9% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Сторони погодили, що автопролонгація могла застосовуватись неодноразово, однак загальний строк такої пролонгації не міг перевищувати 70 календарних днів.
Договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом оферти та її акцепту в електронній формі і, за умови підписання у порядку, визначеному законом, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ст.3,12). 
Згідно зі ст.639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, вважається укладеним у письмовій формі. 
Додані до Договору таблиця обчислення загальної вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту, які підписані відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, містять розмір суми кредиту, процентну ставку, строк кредитування, відповідальність за порушення умов договору. 
Перед укладенням договору відповідач була вільною в погодженні всіх умов кредитування, з правилами, порядком погашення по кредиту ознайомлена. 
Відповідач здійснила дії, які чітко свідчить про її свідомий вибір щодо укладання договору. Таким чином без відповідних дій з боку відповідача укладання договору було б неможливе.
Після укладання кредитного договору відповідачем отримано 23.09.2021 кредитні кошти в сумі 3000 грн, що підтверджується повідомленням товариства з обмеженою відповідальністю «Санрайз Фінанс».
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України). 
За змістом ст.ст.634, 638 ЦК України кредитний договір може бути укладений як договір приєднання шляхом приєднання позичальника до визначених кредитодавцем умов, а договір є укладеним у разі досягнення сторонами згоди щодо його істотних умов. 
Укладення кредитних договорів в електронній формі відповідає вимогам законодавства України, а зобов`язання за таким договором є обов`язковими для виконання сторонами.
Отже, між сторонами правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами ОСОБА_1 ознайомилася, погодилася та не сприймала їх, як невигідні для себе. 
Спірний договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у них, відповідно до приписів ст.11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із договору.
При цьому, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був б укладений. 
Позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість за кредитом в сумі 3000 грн та процентами в сумі 7743 грн.
Згідно з умовами договору проценти за користування кредитом за первинний строк кредитування підлягали нарахуванню за період з 23.09.2021 по 21.10.2021 включно, тобто за 29 календарних днів. Розмір процентів за один день користування кредитом становив 57 грн (3000 грн?1,9%). Таким чином, за 29 днів користування кредитом сума процентів складає 1653 грн (57 грн?29 днів). Умовами договору, зокрема п. 9.4.3, передбачено, що у разі неповернення кредиту у встановлений строк договір вважається автоматично продовженим, а в період автопролонгації застосовується підвищена процентна ставка у розмірі 2,9% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Розмір процентів за один день користування кредитом у період автопролонгації становить 87 грн (3000 грн?2,9%). Отже, за максимальний передбачений договором строк автопролонгації 70 календарних днів сума процентів складає 6090 грн (87 грн?70 днів). Таким чином, загальний розмір процентів за користування кредитом за весь період, з урахуванням передбаченої договором автопролонгації, становить 7743 грн (1653 грн+6090 грн).
Закон України «Про захист прав споживачів» покладає обов`язок на позичальника бути відповідальним та добросовісним при укладенні договору та вчиняти відповідні дії з метою повного з`ясування умов кредитування. 
Суд звертає увагу, що відповідач не була звільнена від обов`язку бути добросовісною при укладенні Договору, що означає повне з`ясування нею його умов до підписання і відповідно до отримання кредитних коштів, а не навпаки. Натомість ОСОБА_1 погодилася на умови Договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. 
Незгода позичальника з умовами та особливостями кредитування, за відсутності зауважень щодо змісту та умов кредитного договору під час його укладення, не є підставою для визнання умов договору такими, що не підлягають виконанню під час вирішення спору про стягнення заборгованості за цим договором, оскільки суперечать принципам цивільного законодавства (постанова Верховного Суду від 12.04.2022 по справі №756/6038/20).
У ст.629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право –  обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. 
Оскільки кредитодавець ТОВ «Верона» та позичальник ОСОБА_1 у цій справі досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання кредитного договору ЦК України та уклали договір, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню.
Згідно зі ст.ст.12, 78, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які посилається, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідач не надала суду докази, які б спростовували факт надання кредиту в розмірі, визначеному кредитним договором. Її незгода із наявним у справі розрахунком заборгованості не позбавляла її можливості, на підтвердження своїх доводів, надати свій «контррозрахунок». 
Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні. 
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (ст.512 ЦК України). Відступлення права вимоги відбувається на підставі правочину, зокрема, внаслідок укладення договору купівлі-продажу чи міни; дарування; факторингу. 
01.12.2023 між ТОВ «ФК АДК» та ТОВ «Верона» укладено договір №1-01/12/2023 відступлення права вимоги, за яким позивач набув право грошової вимоги ТОВ «Верона» до боржників, вказаних у Додатку 1 до договору. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог загальна сума заборгованості за кредитним договором  ОСОБА_1 становить 10743 грн.
Отже, позивач набув статусу нового кредитора та право вимоги до відповідача за спірним кредитним договором.
У погоджений сторонами строк повернення кредиту кредитні кошти повернуто не було.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). За правилами ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону. 
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.01.2022 у справі №910/17048/71 зазначала, що нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів. Проценти відповідно до ст.1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).
Таким чином, як на момент укладення договору, так і протягом строку кредитування кредитодавець мав правомірні очікування на отримання процентів за користування грошовими коштами до дня повернення кредиту, а відтак право вимоги позивача щодо сплати йому таких процентів є правомірним.
Позивачем доведено факт надання грошових коштів відповідачу за договором та правові підстави набуття права вимоги за ним відповідно до договору відступлення. Водночас, відповідачем в свою чергу не було надано доказів на спростування презумпції правомірності укладеного договору, не спростована правильність проведеного розрахунку, будь-яких клопотань на його спростування не заявлено, як і не було надано власного розрахунку. 
Ураховуючи те, що позичальником взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконано, кредитні кошти у погоджений строк не повернуто, внаслідок чого виникла заборгованість, суд дійшов висновку, що наданими позивачем доказами підтверджується обґрунтованість заявлених вимог. Відтак, позов підлягає до задоволення в повному обсязі.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню понесені судові витрати, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст.133 ЦПК України). До останніх належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Позивачем заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу в сумі 13000 грн.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
Як передбачено ч.ч.4,5 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду надано договір №09/07/2025 про надання правової допомоги від 09.07.2025 та додаткову угоду до нього від 20.01.2026. 
Суд звертає увагу, що витрати на професійну правничу допомогу повинні відповідати критерію необхідності – чи було їх вчинення обов`язковим, і чи доцільним було їх виконання – чи вплинули вони на перебіг розгляду справи. Розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову та предмету спору, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Предметом спору в дані справі є стягнення заборгованості за кредитним договором.
На теперішній час судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання процесуальних документів, на думку суду, за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, об`єктивно не вимагає витрачання значного часу та зусиль адвоката.
Розподіляючи витрати, понесені заявником на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи та надані суду документи є підставою для часткового відшкодування судом витрат на правничу допомогу з іншої сторони, адже цей розмір не є доведений, необхідним та не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.
Враховуючи вищевикладене, з урахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, складності справи, ціни позову, критерію реальності адвокатських витрат, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн, що буде відповідати принципу співмірності, виваженості та розумності.
Крім того, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн, що також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, –
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )
на користь товариства з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «Айкон Дебт Коллекшн» (ЄДРПОУ 44002941)
заборгованість за кредитним договором №1974933 від 23.09.2021 в розмірі 10743 грн, 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн.? 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку оскарження, рішення набирає законної сили за результатом апеляційного провадження.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги на нього безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. 

Головуюча суддя      О. О. Літвин