Справа № 522/9216/21
Провадження № 1-кп/522/883/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року місто Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 
за участю секретаря - ОСОБА_2 
провівши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному проваджені № 12021168500000112 від 27.02.2021 року за обвинуваченням  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодоразовово судимого: 
1)22.02.2022 року вироком Приморського районного суду м.Одеси за ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, згідно ст.81 КК України 16.05.2023 року звільненого від відбування покарання умовно-достроково на 11 місяців 6 днів,
2)19 грудня 2023 року вироком Приморського районного суду м.Одеси за вчинення 05.08.2023 року, 01.09.2023 року кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років. В силу ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком було приєднано частково 1 місяць позбавлення волі з невідбутого покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 22.02.2022 року, та остаточно до відбування було призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.
3)14 лютого 2024 року вироком Приморського районного суду м.Одеси за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України до покарання, призначеного згідно з ч.4 ст.70 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років і один місяць, 
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурор -      ОСОБА_4 
обвинувачений -    ОСОБА_3 

УСТАНОВИВ:

1) 26.02.2021 року у ОСОБА_3 , який в денний час перебував на території двору будинку АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме велосипеду.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, 26.02.2021 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 перебуваючи на території двору будинку АДРЕСА_2 , впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться непомітними, умисно, повторно та з корисливих мотивів, викрав велосипед торгової «Marin», білого кольору, вартістю 28 000 гривень, який належить ОСОБА_5 .
Таємно викравши майно ОСОБА_5 в розмірі 28 000 гривень, ОСОБА_3 покинув місце вчинення ним кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому майнову шкоду у зазначеному розмірі. 
Таким чином,  ОСОБА_3  вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
2)Крім того, 11.04.2021 року у ОСОБА_3 , який в денний час перебував на території двору будинку АДРЕСА_3 , з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме електричної бетономішалки. 
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, 11.04.2021 року о 12 годині 02 хвилині, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 перебуваючи на території двору будинку АДРЕСА_3 , впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться непомітними, умисно, повторно та з корисливих мотивів, викрав електричну бетономішалку, моделі «ODWRRK», помаранчевого кольору, вартістю 6 000 гривень, яка належить ОСОБА_6 .
Таємно викравши майно ОСОБА_6 в розмірі 6 000 гривень, ОСОБА_3 покинув місце вчинення ним кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому матеріальний збиток у зазначеному розмірі.
Таким чином,  ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно .
За сукупністю  ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185 ККУ, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, визнав у повному обсязі, підтвердивши, факти викладені в обвинувальному акті щодо викрадення майна потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . 
Потерпілий ОСОБА_6 відповідно до письмової заяви просив проводити розгляд справи без його участі. 
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, не заперечував щодо розгляду справи без його участі.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість у скоєнні вказаних кримінальних правопорушень, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, вважає їх доведеними та кваліфікує дії ОСОБА_3 за кожним епізодом в межах пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
При призначені покарання обвинуваченому суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання.
Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України. 
Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, є нетяжким злочином проти власності, який карається позбавленням волі на строк до п`яти років. 
ОСОБА_3 є громадянином України, з вищою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та мешкає у м.Одесі, не одружений, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності. 
Обвинувачений щиро розкаявся у вчинених кримінальних правопорушеннях, у майбутньому обіцяє не скоювати нових кримінальних правопорушень, просить його суворо не карати. Майнова шкода, завдана злочинами, потерпілим не відшкодована, утім цивільні позови по справі не заявлено. 
Відомостей щодо перебування обвинуваченого на обліках у лікарів психіатра та нарколога, зловживання ним алкогольними напоями чи наркотичними засобами - немає.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття. 
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно ст.67 КК України не встановлено. 
З огляду на викладене, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого, вказані пом`якшуючі обставини, ставлення обвинуваченого до вчиненого, його майновий стан та умови життєдіяльності, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 за вчинені ним кримінальні правопорушення покарання у виді позбавлення волі, оскільки на думку суду виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, вважаючи дане покарання достатнім для його перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. 
Остаточне покарання суд визначає із застосуванням положень ч.4 ст.70 ККУ, оскільки вказані кримінальні правопорушення вчинені до постановлення вироку Приморського районного суду Одеської області від 14.02.2024.  Зокрема, ОСОБА_3 був засуджений вироком Приморського районного суду м.Одеси від 14.02.2024 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, до покарання, призначеного згідно з ч.4 ст.70 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років і один місяць, яке не відбув повністю. 
Приймаючи таке рішення, суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004.
Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України. 
Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не встановив. 
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.1-379 КПК України, ст.ст.1-185 КК України, суд, 

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3  визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять ) років. 
На підставі ч.4 ст.70 КК України, призначити покарання ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання більш суворим покарання за вироком Приморського районного суду м.Одеси від 14.02.2024 року, менш суворого покаранням за даним вироком суду, остаточно визначивши ОСОБА_3 до відбуття покарання у виді 5 (п`яти) років та 1(одного) місяця позбавлення волі, зарахувавши у цей строк частково відбуте покарання у період часу із 19.09.2023 року по день набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання  ОСОБА_3 рахувати з моменту набрання вироком законної сили. 
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили – не обирати. 
Речові докази:
DVD-диск з камер відеоспостереження зберігати – у матеріалах кримінального провадження. 
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою яка тримається під вартою, протягом цього ж часу з моменту отримання копії вироку.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому, а також не пізніше наступного дня після оголошення направити учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: