ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 334/4569/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),
суддів: Головко О.В., Суховарова А.В., 
розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 07 липня 2025 року (суддя Новікова Н.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову серії ЕНА №4880605 від 03.06.2025 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до зазначеної постанови 03.06.2025 позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що 30.06.2025 о 10:09 годині в м. Запоріжжя бульвар Шевченка, 74А, керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN TOUAREG номерний знак НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження швидкості руху на 24 км/год. (заміри швидкості проводились лазерним вимірювачем швидкості руху TRUCAM LTI 20/20 TC 008387), чим порушив вимоги п.12.4 ПДР України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. Як на підстави скасування даної постанови представник позивача посилається на те, що на місці вчинення «нібито» адміністративного правопорушення був відсутній дорожній знак 5.76; прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися руками поліцейського; відповідачем під час розгляду справи був порушений порядок розгляду, що призвело до ігнорування конституційних прав позивача та сприяло упередженому та необ`єктивному розгляду справи. Так, перед винесенням оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, позивач на вимогу поліцейського надав посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Після цього, не дотримуючись передбаченої законом процедури, поліцейський негайно приступив до складання постанови, не забезпечивши належного та об`єктивного розгляду справи, не надав докази, не роз`яснив права позивачу, не повідомив про початок розгляду справи, час і місце розгляду справи, не повідомив про проведення відео фіксації тощо. Лише після винесення постанови (а саме в момент її друку на пристрої) поліцейський повідомив, що справа вже розглянута, і вручив позивачу готовий документ, однак не оголосив її як того вимагає ст. 285 КУпАП. Ознайомлення з правами відбулося вже після ухвалення рішення, що підтверджується відповідним записом у самій постанові, де зазначено, що позивач був ознайомлений із правами після її складання. На підставі наведеного просить постанову скасувати провадження у справі закрити.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 07 липня 2025 року в задоволені позову відмовлено.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції при прийнятті рішення обставин у справі, порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам позивача щодо того, що відповідачем під час розгляду справи був порушений порядок її розгляду, що призвело до ігнорування конституційних прав позивача та сприяло упередженому та необ`єктивному розгляду справи. З відео файлу вбачається, що фіксація на пристрій TruCAM здійснювалась одним поліцейським, а постанова виносилась вже іншим – ОСОБА_2 . При цьому поліцейський (Щепін Б.О.) жодним чином не переконавшись в дійсності наданої інформації від колеги щодо швидкості руху автомобіля, марки транспортного засобу, державного номерного знаку тощо почав процедуру складання постанови. Вважає, що поліцейський під час винесення постанови недотримався свого обов`язку щодо повного та всебічного дослідження доказів. Надалі, вже після винесення постанови (а саме в момент її друку на пристрої) поліцейський повідомив, що справа вже розглянута, і вручив позивачу готовий документ, однак не оголосив її як того вимагає ст. 285 КУпАП. Ознайомлення з правами відбулося вже після ухвалення рішення, що підтверджується відповідним записом у самій постанові, де зазначено, що позивач був ознайомлений із правами після її складання. Вказане підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. Таким чином, позивач був фактично позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені статтею 268 КУпАП, зокрема: подати письмові клопотання, в тому числі про відкладення розгляду справи; надати пояснення по справі; отримати докази для підготовки свого захисту; скористатися правовою допомогою; заявити клопотання про участь захисника у справі і тд. Згідно з даними, викладеними у постанові серії ЕНА № 4880605,правопорушення було нібито за адресою: м. Запоріжжя, бульвар Шевченка,74А. Однак у вказаному місці відсутній знак 5.76. Здійснення контролю швидкості в місці, де відсутнє офіційне інформування у вигляді знака 5.76, є незаконним, а отримані у такий спосіб дані - неналежними доказами, які не можуть бути використані як підстава для притягнення особи до адміністративної відповідальності. А отже, постанова серії ЕНА № 4880605 підлягає скасуванню. Крім того, вважає вартими уваги доводи позивача, про те що поліцейський тримав вимірювальний прилад TruCam у руках під час контролю швидкості його ТЗ. З відеозапису вбачається, що на рухомий автомобіль наведено ціль та протягом приблизно 2 секунд здійснювався замір швидкості. В цей момент видно значне дрибіжання приладу TruCam, що свідчить про тремтіння рук поліцейського, який і проводив дану фіксацію. Більше того, останній не стояв врівноважено та спокійно під час заміру швидкості, а йшов водію на зустріч. Вважає, що в такому випадку, вібрація приладу TruCam може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля. Судом першої інстанції не враховано, що матеріали справи не містять обов`язкових (критичних) даних для складання постанови, а саме довгота і широта місця вимірювання швидкості. Надана відповідачем фотографія на підтвердження вчинення позивачем правопорушення не містить обов`язкових (критичних) даних, а саме довгота і широта місця вимірювання. Суд першої інстанції не врахував, що вся процедура притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбувалася під час оголошення повітряної тривоги у Запорізькій області. Так, з загальнодоступної інформації з сайту «https://map.ukrainealarm.com/» (скрі-шот за відповідну дату додається до скарги), 03 червня 2025 року з 09:49 до 10:23 в Запорізькій області було оголошено повітряну тривогу, про що працівники поліції були добре обізнані.
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 03.06.2025 о 10:13 поліцейським 2 взводу 2 роти 3 батальйону УПП в Запорізькій області капралом поліції Щепіним Б.О. відносно позивача було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4880605.
Відповідно до оскаржуваної постанови 03.06.2025 позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що 30.06.2025 о 10:09 годині в м. Запоріжжя бульвар Шевченка, 74А, керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN TOUAREG номерний знак НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження швидкості руху на 24 км/год. (заміри швидкості проводились лазерним вимірювачем швидкості руху TRUCAM LTI 20/20 TC 008387), чим порушив вимоги п.12.4 ПДР України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).
У частині першій статті 3 Закону № 580-VIII закріплено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону № 580-VIII передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до статті 14 Закону № 580-VIII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно з п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
У п.п. 8.1, 8.2 ПДР України визначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.
Пунктом 8.4 ПДР України передбачено, що дорожні знаки(додаток 1) поділяються на групи:
а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;
б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;
в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;
г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;
ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила;
д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування;
е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.
Згідно розділу 33 ПДР України, дорожній знак 5.49 означає «Початок населеного пункту». Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.
Частиною першою статті 122 КУпАП передбачено накладення адміністративного стягнення за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Відповідно до частин першої статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені статтею 122 цього Кодексу.
Пунктом 5 розділу IV Інструкції № 1395 передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
За наявності технічної можливості після винесення постанови в електронній формі у вигляді стрічки на мобільному логістичному пристрої відображається двовимірний штрих-код (QR-код), що містить інформацію з реквізитами для сплати штрафу.
Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.
Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі (стаття 285 КУпАП).
У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП).
У статті 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція № 1395.
У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (пункт 4 розділ 1 Інструкції № 1395).
Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції № 1395 передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.
У статті 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вирішуючи спірні відносини, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення правопорушення, суть якого зазначена в оскаржуваній постанові, є доведеним.За висновком суду, посилання в позові на те, що при складанні постанови був порушений порядок її складання, права роз`ясненні при складанні постанови, постанова не оголошена, не впливають на доведеність вини позивача у інкримінованому правопорушенні, у зв`язку з чим суд дійшов до висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції, в мажах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що підставами позову і апеляційної скарги, зокрема, є порушення відповідачем процедури притягнення до адміністративної відповідальності в частині не роз`яснення позивачеві його прав та не надання можливості реалізувати права, в тому числі і право на правову допомогу. Так, за доводами позивача ознайомлення з правами відбулося вже після винесення постанови (а саме в момент її друку на пристрої) та поліцейський повідомив, що справа вже розглянута, що підтверджується відповідним записом у самій постанові, де зазначено, що позивач був ознайомлений із правами після її складання. Вказане підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. Таким чином, позивач був фактично позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені статтею 268 КУпАП, зокрема: подати письмові клопотання, в тому числі про відкладення розгляду справи; надати пояснення по справі; отримати докази для підготовки свого захисту; скористатися правовою допомогою; заявити клопотання про участь захисника у справі.
Водночас, лише встановлений факт вчинення особою правопорушення, який зафіксований належними та допустимими доказами, та за умови дотримання процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, може свідчити про правомірність та обґрунтованість рішень суб`єктів владних повноважень у справах про адміністративні правопорушення.
Відповідно до статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Зазначене право на правову допомогу гарантується статтею 59 Конституції України: «Кожен має право на правову допомогу… Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав». Дане право є непорушним та не може бути обмежене в жодному випадку згідно зі статтею 64 Конституції України: «Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.»
Отже законодавством визначено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зокрема, право на юридичну допомогу при розгляді справи.
Вказане право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, кореспондується з обов`язком посадової особи, яка розглядає справу, забезпечити реалізацію такого права.
Такий обов`язком посадової особи, зокрема, передбачено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України №1395 від 07.11.2015.
Так, відповідно до п.4 Розділу ІІІ Інструкції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.
Пунктом 5 Розділу ІІІ Інструкції передбачено, що поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, таке питання: чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Надаючи оцінку доводам позивача та дослідженим доказам, судом встановлено, що відповідно до відеозапису, наданого відповідачем, після зупинки транспортного засобу та перед складанням постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, патрульним поліцейським не було роз`яснено позивачу його права передбачені законодавством, не були заслухані пояснення водія.
Дійсно, патрульним поліцейським роз`яснено позивачу права, проте фактично після прийняття оскаржуваної постанови. Вказане також відображено у відповідній графі оскаржуваної постанови. 
Отже, вказане свідчить проте, що не було надано можливості особі, що притягується до адміністративної відповідальності реалізувати свої права передбаченістаттею 268 КУпАП при розгляді справи та до прийняття рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Враховуючи те, що у справах даної категорії обов`язок доказування правомірності прийнятого рішення покладено на суб`єкта владних повноважень, суд апеляційної інстанції констатує те, що у спірному випадку суб`єктом владних повноважень не було дотриманно права позивача та процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що не дозволяє стверджувати про правомірність оскаржуваної постанови, як про те зазначив суд першої інстанції.
Порушення прав особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності та порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, є окремою підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Такий висновок ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду, викладеній у ряді постанов.
Так, 18 лютого 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 524/9827/16-а, досліджував правомірність постанови поліцейського складеної на місті зупинки транспортного засобу без надання права водію скористатися правовою допомогою адвоката.
Верховний Суд проаналізувавши положення статей 280, 268, ст.271 КУпАП зазначив, що у наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. В рамках вказаної справи було встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення водій виявив бажання скористатись правовою допомогою, про що надав інспектору усне клопотання, однак, інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. Вказаними діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, а тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення."
Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №524/3644/17, від 26 травня 2020 року у справі 640/16220/16-а.
Враховуючи наведене, колегія суддів, дійшла висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, порушено права позивача, передбачениі статею 268 КУпАП, а отже і процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Враховуючи встановлені обставини, оцінивши докази у справі в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини, що мать значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового судового рішення про задоволення адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на вищевикладене та з урахуванням наявності підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог, колегія суддів здійснює розподіл судових витрат шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 726,60 грн.
Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 07 липня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №4880605 від 03.06.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 726,60 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова 

суддя О.В. Головко 

суддя А.В. Суховаров