Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/311/26 Головуючий у суді І-ї інстанції Замша О. В. 
Справа № 383/56/21 Доповідач в колегії апеляційного суду Іванов Д. Л. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2026 року м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Іванов Д.Л., розглянувши стосовно прийнятності до апеляційного розгляду апеляційну скаргу захисника Мотальової – Кравець Валерії Юріївни на постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2021 року, якою стосовно ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
Постановою постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2021 року ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

13.06.2026 захисник – адвокат Мотальова – Кравець В.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на вищевказану постанову суду першої інстанції, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_1 , а за наслідком апеляційного розгляду просить вказану постанову скасувати.
В обґрунтування поважності пропущеного строку зазначає, що ОСОБА_1 постанову за місцем реєстрації не отримував.
Представником 28.05.2026 року було подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи до суду та суд вніс дані представника в систему ЄСІТС та надав копії протоколу та інші процесуальні документи.
За таких обставин вважає, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки розгляд справи хоч і відбувся за його участі, проте, копія постанови в строк, передбачений ст. 285 КУпАП не вручена ОСОБА_1 , у зв`язку з чим причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови слід визнати поважними.

Дослідивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
Правила регулювання строків для подання скарги повинні забезпечувати належне здійснення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності.
При розгляді клопотання про поновлення пропущеного строку, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд також застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
У цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Із матеріалів справи вбачається наступне.
Постанова Бобринецького районного суду Кіровоградської області про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, була винесена 11 лютого 2021 року. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з постанови суду, ОСОБА_1 був присутнім в судовому засіданні при розгляді справи. Тобто був обізнаний з результатом розгляду справи. В резолютивній частині вказаної постанови зазначено порядок та строк її оскарження (а.с. 17-19).
Відповідно до наявній у справі розписки, ОСОБА_1 у той же день отримав копію постанови, тобто 11 лютого 2021 року (а.с. 18).
Не зважаючи на вказане, захисник Мотальова – Кравець В.Ю. звернулась з апеляційною скаргою лише 13.06.2026, тобто з пропуском більш ніж на 5 років, строку встановленого законом на подання апеляційної скарги.
В обґрунтування поважності пропуску строку захисник зазначає єдину підставу для його поновлення - не отримання ОСОБА_1 копії постанови за місцем його реєстрації. 
Проте, такі доводи не підтверджують наявність переконливих даних про поважність причин порушення строків та фактично зводиться до неправильного тлумачення норм чинного законодавства, оскільки згідно до ст. 294 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови, а не з моменту її отримання.
При цьому, апеляційний суд зважає на сталу практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256) (Aleksandr Shevchenkov. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukhv. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).
Інших обставин, які б свідчили про поважність причини пропуску строку апеляційного оскарження, а саме, конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали ОСОБА_1 чи його захиснику своєчасно звернутися з апеляційною скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження постанови суду, які виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом, у клопотанні не наведено.
Таким чином, оскільки ОСОБА_1 був обізнаний щодо розгляду справи відносно нього у районному суді, безпосередньо брав участь під час судового розгляду, достеменно знав результат такого розгляду, отримав копію судового рішення, причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, зазначені захисником в обґрунтування клопотання, не є переконливими, а відтак не можуть бути підставою для поновлення пропущеного строку.
Виходячи з того, що наведені причини пропуску строку на апеляційне оскарження не можуть вважатися переконливими та поважними, тобто такими, що об`єктивно перешкоджали вчасно звернутись до суду з апеляційною скаргою, тому виходячи з того, що апеляційну скаргу подано з пропуском строку на апеляційне оскарження і захисником не наведено переконливих доводів поважності причин пропуску такого строку, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

 
Відмовити в задоволенні клопотання захисника Мотальової – Кравець Валерії Юріївни про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення
Апеляційну скаргу захисника Мотальової – Кравець Валерії Юріївни на постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_1 , разом з доданими матеріалами повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького
апеляційного суду Д.Л. Іванов