П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/5903/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С. 
Суддя-доповідач - Мацький Є.М. 
20 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Мацького Є.М. 
суддів: Залімського І. Г.  Сушка О.О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови ВП№79153802 від 23.03.2026 про накладення штрафу 10200 грн. 

В обґрунтування позову зазначив, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/14888/24 Головним управлінням проведений перерахунок пенсії стягувача на підставі довідки Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 13.09.2024 №4.2/2284-2024/Б-1952 про розмір грошового забезпечення, який пенсійний орган вважає правильним. Вважав, що не допустив протиправної бездіяльності або дій, у тому числі невиконання рішення суду без поважних причин, відтак накладення штрафу є протиправним.

23 квітня 2026 року рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. 

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 №1404-VІІІ (далі також - Закон №1404-VІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 та п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусовою виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Стаття 63 Закону №1404-VIIІ встановлює порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення.

За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, накладення штрафу у разі невиконання без поважних причин боржником рішення є обов`язком посадової особи органу ДВС, який встановлюється з метою спонукання боржника належним чином виконати рішення.

Поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення та повинні бути підтверджені належними доказами.

Як встановлено зі змісту матеріалів справи та матеріалів виконавчого провадження, на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження ВП№79153802 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Хмельницьким окружним адміністративним судом 18.09.2025 у справі №560/14888/24, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити з 01.03.2023 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 13.09.2024 №4.2/2284-2024/Б-1952 про розмір грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

22.09.2025 державним виконавцем відкрите виконавче провадження ВП№79153802, зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Відомості про виконання рішення у 10-денний строк, встановлений державним виконавцем, матеріали виконавчого провадження не містять.

03.10.2025 до органу ДВС повторно надійшла заява стягувача про невиконання боржником рішення суду. 

23.10.2025 державним виконавцем складений акт, яким встановлено, що рішення суду не виконане у спосіб та у порядку, передбаченому виконавчим документом.

Постановою державного виконавця від 23.10.2025 ВП№79153802 на боржника накладений штраф 5100 грн. за невиконання рішення суду у спосіб та у порядку, визначеному виконавчим документом.

Пенсійний орган оскаржив вказану постанову.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.12.2025 у справі №560/19314/25, яке набрало законної сили 16.02.2026 на підставі постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду, підтверджений факт невиконання Головним управлінням рішення суду у спосіб та у порядку, визначеному виконавчим документом. У цьому рішенні суд зазначив про те, що станом на 10.11.2025 рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/14888/24 залишається не виконаним, будь-яких документів від Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, які б свідчили про повне фактичне виконання рішення, до органу ДВС не надходило.

У подальшому до органу ДВС надійшла повторна заява стягувача про невиконання боржником рішення суду.

23.03.2026 державним виконавцем складений акт про повторне невиконання рішення суду у спосіб та у порядку, визначеному виконавчим документом. 

23.03.2026 прийнята спірна постанова ВП№79153802 про накладення штрафу у подвійному розмірі 10200 грн.

Оцінюючи обґрунтованість спірної постанови, Апеляційний Суд виходить з того, що неправомірність дій пенсійного органу щодо невиконання рішення суду вже була встановлена та підтверджена судом під час розгляду справи №560/19314/25.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, після ухвалення зазначеного судового рішення позивачем не вжито належних достатніх заходів, спрямованих на його повне виконання, а також не надано державному виконавцю підтверджуючих виконання документів або доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних перешкод для самостійного виконання.

Так, боржником не надано органу ДВС документи, які б підтверджували відсутність бюджетних асигнувань чи фактичну неможливість здійснення виплати (копії кошторисів, довідок органів казначейства, інформація про залишки коштів на рахунках тощо), а також не доведено, що ним вживались заходи з метою отримання відповідного фінансування.

Посилання апелянта на відсутність бюджетного фінансування як на поважну причину невиконання рішення не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки такі обставини не були належним чином підтверджені органу ДВС під час примусового виконання та не доведені належними і допустимими доказами в суді. Більше того, матеріали виконавчого провадження не містять доказів належного інформування апелянтом (боржником) державного виконавця щодо причин невиконання рішення суду, що свідчить про відсутність взаємодії боржника з органом примусового виконання рішень.

За таких обставин Апеляційний Суд вважає, що виконавчий документ у встановлений строк виконаний не був, а поважні причини його невиконання апелянтом не доведені. Відтак, державний виконавець обґрунтовано встановив факт невиконання рішення суду без поважних причин, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для накладення штрафу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами. 

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Залімський І. Г.    Сушко О.О.