УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №283/2315/23 Головуючий у 1-й інст. Тимошенко А. О. 
Категорія 8 Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Григорусь Н.Й.,
суддів Галацевич О.М., Панкеєвої В.А.
з участю секретаря 
судового засідання Кучер А.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу № 283/2315/23 за позовом ОСОБА_1 як правонаступника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Реуса Дениса Сергійовича
на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 20 лютого 2026 року, ухвалене під головуванням судді Тимошенко А.О. у м.Малині,
в с т а н о в и в:
У вересні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, в якому просила:
Визнати за нею в порядку поділу майна подружжя право власності на:
- житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 54 кв.м, житловою площею 16,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером 1823484000:01:002:0070, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- земельну ділянку площею 0,35 га з кадастровим номером 1823484000:01:002:0071, що знаходиться за адресою: Житомирська область, Коростенський район, с. Йосипівка, припинивши право власності на вказане майно за ОСОБА_3 .
В обґрунтування позову зазначено, що вказане майно будо придбано сторонами під час перебування у шлюбі з 07.02.2014 по 19.10.2022 та зареєстровано на ім`я відповідача. В добровільному порядку вирішити питання розподілу спільного майна подружжя не вдається. Згідно експертних висновків здійснити поділ житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами не вбачається технічно можливим, тому поділ земельних ділянок не проводився. Дійсна (ринкова) вартість 1/2 частини спірного майна становить 117 900 грн.
Отже, з урахуванням цих обставин позивач просила в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на все нерухоме майно з подальшим припиненням права спільної власності та присудження на користь відповідача грошової компенсації, адже такий спосіб захисту буде найефективнішим.
Згідно квитанції до платіжної інструкції на внесення готівки від 22.03.2024 (код квитанції 9336-8440-7639-1554) ОСОБА_2 на депозитний рахунок суду внесено кошти в розмірі 117 900 гривень (т. 2 а.с. 13).
ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_2 померла (т. 2 а.с. 25).
Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 04.03.2025 до участі у справі залучена ОСОБА_1 , як правонаступник ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 41).
Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 20 лютого 2026 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Скасовано застосовані заходи забезпечення позову. Повернуто ОСОБА_1 кошти в розмірі 117 900 грн, які були внесені на депозитний рахунок суду.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Реус Д.С., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновок місцевого суду про те, що припинення права ОСОБА_3 на частку у спірному майні принесе істотної шкоди його інтересам, є помилковим. Оскільки у власності відповідача є однокімнатна квартира АДРЕСА_2 , в якій він і проживає, та земельна ділянка площею 2,538 га з кадастровим номером 0521480200:06:001:0068. Спірний житловий будинок в с. Йосипівка є звичайним сільським будинком без зручностей, не облаштований для комфортного життя, що може створювати додаткові труднощі для відповідача, який має інвалідність.
Проведеними експертизами було встановлено, що будинок є неподільним, тому будь-який поділ прилеглої чи функціонально пов`язаної земельної ділянки, навіть з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства суперечитиме вимогам закону щодо раціонального використання земель. Отже висновок суду про відмову у задоволенні відповідних вимог, з огляду не представлення доказів неможливості поділу в натурі земельної ділянки площею 0,35 га з кадастровим номером 1823484000:01:002:0071, є помилковим.
Кошти в розмірі 117 900 грн, які мають компенсувати вартість частки відповідача у спірному майні було внесено на депозитний рахунок суду. Враховуючи наведене, у суду першої інстанції були наявні правові підстави для задоволення даного позову.
У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_3 – адвокат Захарчук Н.В., посилаючись на законність і обґрунтованість судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 апеляційну скаргу вважав безпідставною та в її задоволенні просив відмовити.
Інші учасники у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи,не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 07 лютого 2014 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 11), який 19 жовтня 2022 року розірвано рішенням Немирівського районного суду Вінницької області (справа № 761/4353/22) (т. 1, а.с. 12).
За час перебування у шлюбі сторонами, за нотаріально посвідченими договорами купівлі-продажу від 11.12.2015, придбано у власність та оформлено на ім`я ОСОБА_3 :
- житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 54 кв.м, житловою площею 16,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером 1823484000:01:002:0070, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- земельну ділянку площею 0,35 га з кадастровим номером 1823484000:01:002:0071, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Житомирська область, Коростенський район, с. Йосипівка (т. 1 а.с. 13-35).
Відповідно до висновку експерта за результатами проведених будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 1595/07-2023:
1. Здійснити поділ житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , між співвласниками відповідно до часток у розмірі по не вбачається можливим, оскільки:
- для виділення окремої ізольованої квартири необхідне проведення ремонтно-будівельних робіт із втручанням у конструктивні елементи, які станом на дату проведення дослідження перебувають у непридатному до нормальної експлуатації стані та частково у аварійному;
- фактичний фізичний знос житлового будинку становить 65%, що перевищує допустимий у розмірі 60%;
- технічний стан конструктивних елементів будинку не забезпечує міцність, стійкість та просторову жорсткість, а також спроможність сприймати додаткові навантаження і зберігати статичну непорушність в разі проведення реконструкції і переобладнання.
2. Оскільки поділ житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , не вбачається можливим, тому поділ земельних ділянок з кадастровими номерами: 1823484000:01:002:0070 та 1823484000:01:002:0071 не проводився.
3. Дійсна ринкова вартість 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельних ділянок з кадастровими номерами: 1823484000:01:002:0070 площею 0,25 га та 1823484000:01:002:0071 площею 0,35 га становить 117 900 гривень, в тому числі вартість 1/2 частини:
- житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами – 29 850 гривень;
- земельної ділянки площею 0,25 га з кадастровим номером 1823484000:01:002:0070 – 39 400 гривень;
- земельної ділянки площею 0,35 га з кадастровим номером 1823484000:01:002:0071 – 48 650 гривень (т. 1 а.с. 36-128).
Вирішуючи спір, суд першої інстанції із посиланням на норми ст. 60, ст. 365, 370, 1226 ЦК України, дійшов висновку, що спірне нерухоме майно належить ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності як набуте у період шлюбу, а ОСОБА_1 успадкувала частку своєї матері у цьому майні і оскільки домовленістю між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , законом або рішенням суду не встановлений розмір часток у спільній сумісній власності на вищевказане майно, а тому вони мають право на рівні частки – по кожен.
Разом з тим, місцевий суд відмовив у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не доведено, що земельна ділянка площею 0,35 га з кадастровим номером 1823484000:01:002:0071 є неподільною, спільне володіння і користування нею є неможливим і що частка відповідача у праві власності на цю ділянку є незначною. А щодо решти майна, то вважав, що припинення права власності відповідача на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером 1823484000:01:002:0070, завдасть істотної шкоди інтересам відповідача.
Колегія суддів не в повному обсязі погоджується із такими висновками суду першої інстанції, мотивуючи таким.
Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Таке ж положення містить і ч. 3 статті 368 ЦК України.
За приписами статтей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Позов у даній справі пред`явлений ОСОБА_2 , яка померла до винесення судового рішення, саме в порядку поділу спільного майна подружжя.
Отже, розділ майна стосується виключно живих чоловіка та дружини. Якщо один із подружжя помер, шлюб припиняється, тому ділити майно за правилами Сімейного кодексу неможливо. 
Допустивши до участі у даній справі в якості правонаступника ОСОБА_2 її дочку ОСОБА_1 , місцевий суд не врахував, що вирішення питання визнання права власності на частку померлого у спільному майні за спадкоємцем у межах позову про поділ майна подружжя не допускається. Після смерті одного з подружжя шлюб припиняється, а поділ спільного майна можливий лише через відкриття спадщини. Якщо померлий не виділив свою частку за життя, спадкоємцю слід звертатися з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку, передбаченому Цивільним кодексом. Після відкриття спадщини виникають спадкові, а не сімейні правовідносини. Спадкоємець не може набути статусу сторони (позивача/відповідача) у спорі про поділ майна подружжя, оскільки вимоги про поділ спільного майна подружжя та вимоги про визнання права власності в порядку спадкування мають різну правову природу, різні підстави та різних суб`єктів. 
Таким чином слід розмежовувати правила сімейного та спадкового права, а позов про поділ майна подружжя не можна використовувати для оформлення спадку. 
За змістом пункту 7 частини 1 ст. 255 ЦПК України визначено підставою закриття провадження у справі смерть фізичної особи, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Оскільки при вирішенні спору суд першої інстанції при визначенні кваліфікації спірних правовідносин неправильно застосував норми матеріального права та припустився порушень норм процесуального права, оскаржуване рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі в порядку п. 7 ч. 1 ст. 255ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 377, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Реуса Дениса Сергійовича задовольнити частково.
Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 20 лютого 2026 року скасувати.
Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , як правонаступника ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.Й.Григорусь

Судді О.М.Галацевич

В.А.Панкеєва

Повний текст постанови складений 03 червня 2026 року.