ПОСТАНОВА 
іменем України
06 липня 2026 року	Справа №451/947/26	
 	Провадження № 3/451/345/26	

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Магонь О. З., розглянула матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з ВП №1 Шептицького РВП ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , приватний підприємець, проживає на АДРЕСА_1 , не є особою з інвалідністю, раніше до адміністративної відповідальності не притягався,
за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
у с т а н о в и л а : 
Зміст протоколу про адміністративне правопорушення
Із Протоколу про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 №675564 від 25.05.2026, видно, що  ОСОБА_1 , 25.05.2026 о 22 год 00 хв по вулиці Львівській, 67, у місті Радехові Шептицького району Львівської області керував транспортним засобом «BMW», н.з. НОМЕР_2 , від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер 6820» та в найближчому закладі охорони здоров`я відмовився, ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, водій від керування транспортними засобами відсторонений, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Процесуальні дії у справі 
27.05.2026 автоматизованою системою документообігу суду Д-3 судді Магонь О. З. передані згадані вище матеріали справи №451/947/26 для розгляду.
Позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 подав суду клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення від 06.07.2026, яке підтримав у судовому засіданні.
У вищезазначеному клопотанні ОСОБА_1 звернув увагу суду на те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по цій справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. Зазначає, що до матеріалів справи долучено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого видно, що від огляду на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук, за допомогою алкотестера «Драгер 6820» ОСОБА_1 відмовився, однак жодними доказами чи показами свідків не підтверджено таких ознак. Вказує, що зазначений недолік розцінюється на його користь. Відсутність доказів ознак алкогольного сп`яніння свідчить про безпідставне змушування його працівниками поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, тому складання протоколу за відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, який є предметом судового розгляду, та чи був він складений у зв`язку саме з тим фактом, не відповідає дійсності. За таких обставин, вказаний акт огляду не може бути визнаний судом достатнім та належним доказом на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки наявні у ньому недоліки не дозволяють здійснити належну перевірку його змісту та походження, а тому не можуть бути покладені в основу висновку про доведеність вини особи. Із CD-R диску, долученого працівниками поліції до матеріалів справи вбачається, що такий містить п`ять відео файлів, які не є безперервними, а тому не є належним та допустимим доказом у справі. Однак, на жодному з відеозаписів не зафіксовано огляд на стан сп`яніння його у найближчому медичному закладі, хоч направлення працівниками поліції було складено та він погоджувався їхати до медичного закладу, що зафіксовано в останньому відеофайлі. Також на відеозаписах, які містяться в матеріалах справи, не зафіксовано складання матеріалів справи, зокрема протоколу. Окрім цього відсутні будь-які докази (покази свідків) щодо наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння. Зазначає, що у відеофайлах, долучених до справи, відсутні докази відмови пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі, навпаки останній відеофайл завершується тим, де він погодився їхати до медичного закладу, однак працівник поліції не надав можливості йому пройти огляд в медичному закладі та сказав, що не потрібно вже їхати в лікарню. Вказує, що у цьому випадку його не було доставлено до закладу охорони здоров`я для огляду на який він погоджувався та не проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння у порядку, передбаченому Інструкцією, лікарський висновок щодо стану сп`яніння не складався як і не зафіксовано і медичному закладі відмову від проходження (відео завершується тим, що він погодився їхати у медичний заклад, працівник поліції повідомив, що вже пізно). Вважає, що з наявних доказів не вбачається факт, що в його діях є об`єктивна сторона інкримінованого порушення, оскільки працівниками поліції не було надано суду належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом доводити винуватість останнього. Просить справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Свідок ОСОБА_2  повідомив суду, що  ОСОБА_1 алкогольних напоїв не вживав та не перебував у стані алкогольного сп`яніння, він погоджувався їхати у медичний заклад та пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте працівники поліції не надали йому такої можливості.
Докази, подані особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення
На підтвердження винності  ОСОБА_1  до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду подано: Протокол про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 №675564 від 25.05.2026 (а.с.1); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3); направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.05.2026(а.с.4); копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №7258176 від 25.05.2026 (а.с.5); довідки ВП №1 Шептицького РВП ГУНП у Львівській області від 25.05.2026 (а.с.6,7); диск з відеозаписом (а.с.2).
Правова кваліфікація статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення
Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Оцінка суду доказів та норми права, які суд застосував
Суддя, оцінивши заперечення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, доходить висновку, що в діях  ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з такого.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Диспозиція ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Склад правопорушення наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.
Процедура та порядок огляду на стан сп`яніння регламентуються ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, шо знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року.
Відповідно до п. 2-4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Так, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. 
Передумовою для проходження водієм огляду на стан сп`яніння має бути виявлення (встановлення) поліцейським ознак сп`яніння, які передбачені пунктом 3, 4 розділу І вищезазначеної Інструкції. Вимога поліцейського щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення цих ознак або взагалі за їх відсутності вважається необґрунтованою та безпідставною, а тому не породжує у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння. 
Статтею 266 КУпАП зазначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Відповідно до п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Суддя установила, що з оглянутого диску з відеофіксацією подій не зафіксовано відмови  ОСОБА_1  від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у найближчому медичному закладі (а.с.2).
Будь-яких інших доказів, які б підтверджували обставини, викладені у цьому протоколі про адміністративне правопорушення щодо відмови  ОСОБА_1  від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, суду не надано.
Аналізуючи представлені суду докази, підстав вважати, що  ОСОБА_1 діяв умисно, намагаючись уникнути адміністративної відповідальності, у суду немає.
Наявні матеріали справи не містять належних та достатніх даних, які б свідчили про те, що  ОСОБА_1 вчиняв дії спрямовані на ухилення від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Посадовими особами, які складали протокол про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності, не надано суду переконливих доказів винуватості особи у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України.
Суд зазначає, що Протокол про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 №675564 від 25.05.2026, стосовно  ОСОБА_1  за частиною 1 статті 130 КУпАП, сам по собі, не є достатнім доказом вини останнього у вчиненні цього правопорушення. Інших належних та допустимих доказів, які б узгоджувалися з ним, суду не надано.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків..., а також іншими документами.
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 9 червня 1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04), "Карелін проти Росії" (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання потрібно вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно із ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Склад правопорушення наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.
Висновки суду
Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя доходить до висновку, що в ході розгляду справи не знайшло підтвердження вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суддею не встановлено доказів, і такі відсутні в матеріалах справи, що  ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення не містить будь-яких фактичних даних, на підставі яких можна б було встановити наявність у діях  ОСОБА_1  правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому цей протокол, у сукупності з іншими матеріалами, не може бути визнаний належним та допустимим доказом у справі, тому суд вважає, що в його діях відсутній склад зазначеного адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення орган, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 9, 247, 283, 284 КУпАП, суддя
п о с т а н о в и л а:
закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Строк і порядок набрання постановою законної сили та її оскарження
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Радехівський районний суд Львівської області.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя	Магонь О. З.