КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ 

Справа №552/3693/26 
Провадження № 2/552/2685/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.06.2026 року Київський районний суд м. Полтави у складі:
Головуючого судді – Турченко Т.В.,
При секретарі – Дмитриченковій Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач ТОВ «Стар Файненс Груп» 01.05.2026 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява сформована в системі «Електронний суд». Позовна заява обґрунтована тим, що 04.12.2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачем було укладено договір про надання кредиту № 09423-12/2025, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 20000 грн. Вказував, що відповідач умови договору не виконав, кошти не провернув, заборгованість складає 48380,00 грн., з яких 20000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 180 грн., відсотки, 16200 грн.- заборгованості за простроченими відсотками, 2000 грн. комісія та 10000 грн. штрафні санкції. В своїй позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № 09423-12/2025 в розмірі 48380,00 грн. та понесені судові витрати. 
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 05.05.2026 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. 
Відповідач ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву, в якому не погодилася з сумою заборгованості, що просить позивач стягнути. 
Представник позивача просив проводити розгляд справи без його участі. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду, просила проводити розгляд справи без її участі. 
Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків.
Судом встановлено, що 04.12.2025 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Стан Файненс Груп» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № 09423-12/2025, згідно з яким сума кредиту визначена 20000 грн, строком на 120 днів, дата погашення 02.04.2026, дення процентра ставка 0,90 %. 
Укладення договору не оспорюється відповідачем. 
У відповідності до умов договору, його підписання здійснювалось електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора.
При цьому, на виконання приписів ч.1ст.638 ЦК України сторони у договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Встановлено, що отримавши грошові кошти згідно з укладеним кредитним договором, відповідач ОСОБА_1 умови договору в частині повернення коштів не виконала, кредитні кошти не повернула. 
Встановивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами кредитного договору виникли правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Стар Файненс Груп» до відповідача про стягнення боргу за договорами заявлені обґрунтовано. 
Щодо стягнення заборгованості за штрафними санкціями в розмірі 10000 грн., то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки згідно пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Також позивач серед іншого просить стягнути 2000 грн. комісії. 
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що: "згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. 
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що "у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування". Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".
В укладеному між сторонами по даній справі в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які встановлена комісія. 
Враховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними.
Тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 09423-12/2025 в розмірі 36380 грн, з яких 20000 грн. сума заборгованості по основному боргу, 180 грн. відсотки, 16200 грн. – прострочені відсотки.
З цих підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. 
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. 
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, відповідно до норм ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги, що позовні вимоги задоволено на 75,19 %, тому судові витрати підлягають відшкодуванню позивачу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2001,85 грн. та 3000 грн. витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 3-13, 264, 265 ЦПК України, суд, - 
В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» суму заборгованості за кредитним договором №09423-12/2025 від 04.12.2025 в розмірі 36380 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірів 2001,85 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн., всього стягнути 41381,85 грн. 
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасники справи:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Стар Файненс Груп», місцезнаходження 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 72, код ЄДРПОУ 44022416.
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Повне судове рішення складено 29.06.2026 року.

Головуючий суддя     Турченко Т.В.