Справа № 496/712/25
Провадження № 1-кп/496/380/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року         м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 
за участю секретаря – ОСОБА_2 
прокурора – ОСОБА_3 
потерпілого – ОСОБА_4 
представника потерпілого – ОСОБА_5 
захисника – ОСОБА_6 
обвинуваченого – ОСОБА_7 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка кримінальне провадження за обвинуваченням: 
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 12 років, працюючого в АТ «Одесагаз» на посаді водія, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
УСТАНОВИВ:
17.01.2025 року, о 22 год 00 хв, за адресою: АДРЕСА_2 між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виник конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин. В ході даного конфлікту ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_4 більше 5 ударів кулаком правої руки в область голови та тулубу і 2 удари правою ногою в область тулубу, спричинивши останньому тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, контузії правого очного яблука легкого ступеню, синця повік правого ока, забійної рани нижньої губи, забійних ран та саден в тім`яній ділянці зліва та в тім`яно-потиличній ділянці, садна потиличної ділянки злів, синця лівого плеча, синців 3, 4 пальців лівої кисті та 4 пальця правої кисті, синця задньої поверхні грудної клітки. 
 
Закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, контузія правого очного яблука легкого ступеню, синець повік правого ока, забійна рана нижньої губи, забійні рани та садна в тім`яній ділянці зліва та в тім`яно-потиличній ділянці, садна потиличної ділянки зліва, оцінюються в комплексі, як такі, що викликають розлад здоров`я строком понад 6 днів, але не більше трьох тижнів (21 день). За цим критерієм, відповідно до п. п. 2.3.3 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (1995 р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Синець лівого плеча, синці 3, 4 пальців лівої кисті та 4 пальця правої кисті, синець задньої поверхні грудної клітки самі по собі, як в сукупності, так і окремо, мають не значні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, відповідно до п. п. 2.3.5 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (1995 р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. 
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю. При цьому пояснив, що 17.01.2025 року, приблизно о 22 год 00 хв прийшов додому та побачив через вікно, що ОСОБА_4 залицяється до його дружини. Вони танцювали, він тримав її за сідниці. Дружина перебувала у стані алкогольного сп`яніння і нічого не розуміла. Він зайшов до будинку, запитав у потерпілого, чи подобається йому, як танцює його дружина, на що той не відповів. Після цього він вдарив ОСОБА_4 рукою в область голови і наказав забрати свої речі і забиратися геть. ОСОБА_4 також наносив йому тілесні ушкодження, але він не зафіксував їх. Цивільний позов потерпілого про стягнення матеріальних збитків в сумі 1050 грн визнав, а в частині моральної шкоди просив відмовити.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що в січні 2025 року він знаходився у гостях у ОСОБА_8 , за її запрошенням. Раніше вони хрестили дитину, тобто вона є його кумою. Вони вечеряли, вживали горілку, спілкувалися. Він мав залишились у неї на ніч. У Інни є чоловік ОСОБА_9 , з яким вона не проживає один рік. Приблизно о 22 годині до них прийшов обвинувачений, який одразу почав його бити руками, ногами, стільцем, наніс приблизно 5-6 ударів. Інна викликала поліцію, але поки вона приїхала, він пішов. На задоволенні цивільного позову наполягав у повному обсязі. 
Суд вважає недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежується допитом обвинуваченого та потерпілого а також дослідженням цивільного позову в порядку, передбаченому частиною третьою статті 349 КПК України. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає ОСОБА_7 винним у скоєнні вказаного кримінального правопорушення і його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України – умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання, є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. 
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, раніше не судимий, за місце проживання характеризується позитивно, наявність пом`якшуючої обставини - активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а тому суд вважає можливим призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу.
Щодо заявленого цивільного позову суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Потерпілим ОСОБА_4 в межах розгляду даного кримінального провадження заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на його користь матеріальних збитків у розмірі 1050 грн, моральної шкоди у розмірі 100 000 грн та витрат на правову допомогу. 
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилається на те, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він переніс значний фізичний біль, був змушений звернутись за медичною допомогою, проходити курс лікування та приймати знеболювальні препарати. Так, 18.01.2025 року він звернувся за медичною допомогою до КНП «Одеська обласна клінічна лікарня Одеської обласної ради», де пройшов комп`ютерну томографію. Після комп`ютерної томографії він був оглянутий нейрохірургом та встановлено діагноз: «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Підшкірні гематоми голови». За рекомендаціями лікаря, 18.01.2025 року він придбав лікарські засоби на суму 1050 грн. 24.01.2025 року він був оглянутий лікарем невропатологом та встановлено діагноз: струс головного мозку (основний). 30.01.2025 року він був виписаний з КНП «МКЛ № 11» ОМР, де у період з 23.01.2025 року по 30.01.2025 року перебував на стаціонарному лікуванні. Під час лікування ним було затрачено на придбання медикаментів, медпрепаратів та медичного обстеження значні матеріальні витрати, однак у нього зберігся лише один чек на придбання лікарських засобів на суму 1050 грн, хоча в дійсності витрати на лікування складають в рази більшу суму. При цьому ОСОБА_7 у добровільному порядку не відшкодував йому понесені витрати на лікування. 
Окрім матеріальної шкоди, діями ОСОБА_7 йому також завдано немайнових витрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які призвели до змін у його житті: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання робочих та повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання; побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. Так, внаслідок завдання тілесних ушкоджень він переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я, а головне за своє життя. По сьогоднішній день спричинені зміни у його житті, пов`язані з подіями, що мали місце 17.01.2025 року, не зникли, зокрема: негативні переживання та спогади, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, зрушення звичного кола соціальних і міжособистісних відносин, наповнили його життя стресами, значно обмежили його звичайну соціальну та професійну активність, створили підставу для виникнення й розвитку психосоматичних розладів. Усвідомлення незворотності плину досліджуваної ситуації спровокувало виникнення у його свідомості зон емоційної напруги, які і досі негативно позначаються на його ставленні до життя та оточуючих. Всі його означені моральні страждання знаходяться у прямому причино-наслідковому зв`язку з учиненням відносно нього протиправних дій ОСОБА_7 .
Враховуючи вищевикладене, нанесення йому тілесних ушкоджень та його подальше лікування є психотравматичними для нього та викликали його душевні страждання, що фактично свідчить про факт заподіяння йому моральної шкоди внаслідок неправомірних дій ОСОБА_7 .
На підставі вищевикладеного він вважає, що розмір відшкодування завданої моральної шкоди з врахуванням засад розумності, виваженості та справедливості слід визначити в сумі 100 000 грн. 
Розмір відшкодування матеріальної шкоди складає 1050 грн та підтверджується чеками від 18.01.2025 року, а тому просить суд стягнути з ОСОБА_7 на його користь 1050 грн матеріальної шкоди.
Окрім того, з метою отримання правової допомоги щодо надання правової консультації, підготовки матеріалів та складання позовної заяви, представництва інтересів у суді за відсутності відповідної освіти та досвіду він був вимушений звернутися до Адвокатського об`єднання «Щит». 05.02.2025 року між ним ( ОСОБА_4 ) та АО «Щит» укладено договір про надання правової допомоги за № 1-16, згідно з умовами якого за послуги, що надаються АО «Щит», він сплачує грошові кошти у розмірі 20 000 грн одноразово на розрахунковий рахунок названого об`єднання. Водночас, участь партнерів АО «Щит» не входить у цю вартістю та оплачується окремо у розмірі 3000 грн за кожне судове засідання. 11.02.2025 року, на виконання умов договору, він сплатив на користь АО «Щит» 20 000 грн. Попередній (орієнтовний) розрахунок витрат, які він очікує ще понести на професійну правничу допомогу складає 9 000 грн, що дорівнює участі представника у 3-х судових засіданнях. Таким чином, він вважає за необхідне просити суд стягнути з ОСОБА_7 на його користь витрати на правничу допомогу.
Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні ( ч. 2 ст. 127 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Положеннями ч. 1 ст. 129 КПК України визначено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно з ч. 1, п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
За змістом ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.
За наведеними вище нормами кримінального процесуального закону встановлено, що обставини, викладені у цивільному позові, та розмір завданої шкоди, належать до тих, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та з`ясуванню судом під час ухвалення судового рішення.
За змістом ч. 1, п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Частиною 1 ст. 1168 ЦК України установлено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. 
Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладеного у пункті 3 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі по тексту - Постанова) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. 
Пунктом 5 даної Постанови передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. 
Як убачається з пункту 9 зазначеної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
В ході судового розгляду судом установлено, що в результаті протиправної поведінки обвинуваченого, потерпілому було заподіяно легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, наявність шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між діями обвинуваченого та наслідками, що настали.
Зі змісту позовної зави вбачається, що потерпілий просить стягнути з обвинуваченого на його користь матеріальну шкоду в сумі 1050 грн та моральну шкоду в сумі 100 000 грн.
Обґрунтовуючи вимоги про стягнення матеріальної шкоди вказує, що така обґрунтовується витратами, які були понесені на лікування, а їх розмір підтверджується копією товарного чеку № 566639 від 18.01.2025 року, згідно з яким потерпілим було придбано лікарські засоби загальною вартістю 1050 грн. 
На підтвердження позовних вимог потерпілим надано:
- копію висновку комп`ютерної томографії головного мозку, органів грудної порожнини, черевної порожнини та заочеревинного простору, порожнини таза, кісток скелета від 18.01.2025 року, відповідно до якого у ОСОБА_4 , зокрема, визначається періорбітальна гематома праворуч;
- копію консультативного висновку спеціаліста від 18.01.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_4 встановлено діагноз: «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Підшкірні гематоми голови»;
- копію консультаційного висновку спеціаліста від 24.01.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_10 встановлено діагноз: «ЗЧМТ, струс головного мозку. Підшкірні гематоми голови (17.01.2025). Періорбітальна гематома правого ока. Внутрішньочерепна гіпертензія та ін.»;
- копію висновку лікаря-невропатолога від 24.01.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_4 встановлено діагноз: «струс головного мозку (основний) 17/01/25;
- копію виписки № 1210 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 30.01.2025 року, відповідно до якої ОСОБА_4 заходився на стаціонарному лікуванні в КНП «МКЛ № 11» ОМР з 23.01.2025 року по 30.01.2025 року.
Приймаючи до уваги наведені вище докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 1050 грн. 
Разом з тим, потерпілим не доведено перед судом заподіяння йому моральної шкоди у розмірі, заявленому в позові, а тому, зважаючи на аморальну поведінку потерпілого (прийшов у вечірній час до жінки, яка перебуває у шлюбі, розпивав з нею спиртні напої, залицявся до неї та мав намір залишитись з ночівлею), яка передувала нанесенню йому ударів обвинуваченим, що підтвердив в судовому засіданні в своїх поясненнях суду сам потерпілий, суд дійшов висновку, що вимоги про відшкодування йому моральної шкоди задоволенню не підлягають.
Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження. 
Частиною 1 ст. 124 КПК України визначено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
Такі самі критерії, як зазначено Верховним Судом, застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, відповідно до практики ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 05.02.2025 року між Адвокатським об`єднанням «Щит» в особі керуючого партнера ОСОБА_11 та ОСОБА_4 укладено договір про надання правової допомоги № 1-16, згідно з умовами якого АО «Щит» приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту за плату правову допомогу щодо представництва інтересів потерпілого у кримінальному провадженні № 12025167250000015 від 19.01.2025 року. 
Відповідно до п. п. 4.1, 4.1.1 договору за послуги, що надаються АО «Щит» у межах цього договору клієнт сплачує грошові кошти у розмірі 20 000 грн одноразово на розрахунковий рахунок АО «Щит». Сторони погодили, що у визначену у п. 4.1. договору вартість послуг не входить участь партнерів АО «Щит» та/або адвокатів АО «Щит» у судових засіданнях. Участь партнерів АО «Щит» та/або адвокатів АО «Щит» у судовому засіданні клієнтом оплачується окремо у розмірі 3 000 грн за кожне судове засідання. 
Згідно з платіжною інструкцією № 178198946 від 11.02.2025 року ОСОБА_4 сплатив на рахунок АО «Щит» грошові кошти у розмірі 20 000 грн. 
Також судом установлено, що адвокат ОСОБА_5 приймав участь у судових засіданнях під час розгляду даного кримінального провадження в суді.
Однак, враховуючи співмірність витрат зі складністю провадження (судовий розгляд кримінального провадження за вчинення кримінального проступку, за яким обвинувачений визнав свою вину), критеріями їх реальності, розумності їх розміру та обсягом наданої потерпілому правової допомоги, розрахунку цієї правової допомоги, суд вважає, що з обвинуваченого на користь потерпілого підлягають стягненню витрати на правову допомогу у сумі 5 000 грн, що відповідатиме об`єктивному та співмірному обсягу наданої правової допомоги за відповідний період.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався.
Керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 369, 370, 371, 374 КПК України, ст. ст. 65, 66, ч. 2 ст. 125 КК України, суд 
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) матеріальні збитки у розмірі 1050 грн.
Стягнути з ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.
В решті позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_7 відмовити.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, 

Суддя Біляївського районного суду
Одеської області: ОСОБА_1