ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
"26" травня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/4155/25	

Господарський суд Одеської області у складі судді С.В. Літвінова розглянувши заяву (вх. № 2-940/26 від 13.05.2026) представника Фізичної особи-підприємця Затинацького Едуарда Григоровича про ухвалення додаткового рішення у справі № 916/4155/25 за позовом Фізичної особи-підприємця Затинацького Едуарда Григоровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до відповідача: Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (119991, м. Москва, вул. Житня, буд. 14/1) про стягнення 

ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець Затинацький Едуард Григорович звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про стягнення в рахунок відшкодування збитків за 2022р. грошових коштів у розмірі 11 424 733 грн 00 коп., що еквівалентно 276 354,23 дол США
Рішенням Господарського суду Одеської області від 26.03.2026р. позов задоволено повністю. Стягнуто з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації на користь Фізичної особи-підприємця Затинацького Едуарда Григоровича в рахунок відшкодування збитків за 2024-2025 рік, грошові кошти у розмірі: 11 424 733,00 грн. без ПДВ, що є еквівалентом 276 354,23 USD. Стягнути з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації в дохід держави Україна витрати по сплаті судового збору у розмірі 137096 грн 80 коп.
13.05.2026р. від позивача надійшла заява (вх.№2-940/26) про ухвалення додаткового рішення у справі з метою вирішення питання щодо розподілу судових витрат в частині стягнення витрат на проведення оцінки збитків в сумі 27000,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 80000,00 грн.
Згідно ч.3 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Разом з тим, суд зазначає, що згідно з приписами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).
Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
Згідно ст. 114 ГПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.
Отже у зв`язку з великою кількістю навантаження, враховуючи зазначені положення законодавства, принцип незмінності складу суду, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, заява Фізичної особи-підприємця Затинацького Едуарда Григоровича про ухвалення додаткового рішення розглядається судом без повідомлення учасників справи та впродовж розумного строку.
Що стосується вирішення питання щодо стягнення з відповідача витрат на проведення оцінки збитків в сумі 27000,00 грн. суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. 
Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4)пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. 
Згідно ч.4 ст.127 ГПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. 
Як встановлено судом під час підготовки позовної заяви було проведено оцінку збитків, що є предметом позову у даній справі. Орієнтовний розрахунок таких судових витрат наведено в позовній заяві та зазначено про стягнення цих судових витрат в прохальній частині рішення. 
Також до позовної заяви долучено докази понесення цих судових витрат, а саме копію договору N07-10/25 від 07.10.2025 р. на проведення оцінки з ФОП Мамедовим Азай Хасай огли , який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності N525/2022 від 02.11.2022 року, виданий Фондом Державного майна України; копією квитанції до прибуткового касового ордеру від 08.10.2025 р., виданої ФОП Мамедовим Азай Хасай огли та копією акту приймання-передачі виконаних робіт від 08.10.2025 р., а також надано копію звіту про оцінку збитків, згідно якого зроблено висновок про ринкову вартість збитків, завданих внаслідок збройної агресії.
Згідно п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем до стягнення витрати на відшкодування за проведення оцінки збитків в сумі 27000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають стягненню шляхом прийняття додаткового рішення.
Разом з цим, щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 80000,00 грн., суд залишає в цій частині заяву без розгляду з огляду на наступне:
Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У позовній заяві позивач надав орієнтовний розрахунок судових витрат з доказами лише за проведення оцінки збитків в сумі 27000,00 грн. та зазначив, що в подальшому розмір судових витрат буде уточнено, обгрунтовано та надано відповідні докази.
Так до заяви про ухвалення додаткового рішення було надано копії акту виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги №183-25 від 03.10.2025р., що складений 27.03.2026р. та додатковий договір від 15.10.2025р.
Відтак, відшкодування судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
При цьому згідно з ч.2 ст.169 ГПК України заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18).
З аналізу наведених норм ГПК України вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, що, однак, не зумовлює висновку про їх обов`язкову наявність у кожній справі.
Суд ураховує, що відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що:
1) право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками:
- по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору;
- по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі;
- по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (постанова Верховного Суду від 19.07.2021 у справі № 910/16803/19);
2) процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (постанови Верховного Суду від 27.01.2022 у справі № 921/221/21 та від 31.05.2022 у справі № 917/304/21);
3) заяву щодо вирішення питання про стягнення витрат необхідно залишити без розгляду, якщо докази були надані поза межами строку, без клопотання про поновлення цього строку та обґрунтування поважності причин його пропуску (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15- ц);
4) потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 161/5317/18).
Аналогічні висновки викладені у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.12.2023 у справі № 907/850/22, від 11.04.2024 у справі № 907/568/22, від 18.07.2024 у справі №922/1998/22, від 02.07.2025 у справі №910/10776/24.
Як свідчать матеріали справи, рішення було ухвалено господарським судом 26.03.2026 (повний текст складено 07.04.2026) яке позивач отримав в електроному кабінеті 08.04.2026, що підтверджується довідкою. 
Таким чином. докази понесення витрат на правничу допомогу позивач мав надати протягом п`яти днів після ухвалення рішення, тобто не пізніше 13.04.2026 (з урахуванням вихідних днів).
Разом з тим, заяву про ухвалення додаткового рішення з доказами понесення відповідних судових витрат було подано до суду лише через місяць - 13.05.2026, тобто з пропуском строку, встановленого частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст.119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Між тим, клопотання про поновлення пропущеного строку на подання до суду відповідних доказів, позивачем суду не заявлено. 
За таких обставин, приймаючи до уваги, що докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу подані позивачем з пропуском строку, встановленого ч.8 ст.129 ГПК України, без надання відповідного клопотання про поновлення, враховуючи вищезазначені висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, заява Фізичної особи-підприємця Затинацького Едуарда Григоровича про ухвалення додаткового рішення за вх.№2-940/26 від 13.05.2026 у справі №916/4155/25 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 80000 грн залишається без розгляду господарським судом, а в частині стягнення судових витрат в сумі 27000 за проведення оцінки збитків задовольнити повністю. 
Керуючись ст.ст. 244, 254-255 Господарського процесуального кодексу України суд 

ПОСТАНОВИВ:
1. Заяву Фізичної особи-підприємця Затинацького Едуарда Григоровича про прийняття додаткового рішення про вирішення питання про судові витрати по справі №916/4155/25- задовольнити частково.
2. Стягнути з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (119991, Російська Федерація. м. Москва, вул. Житня, буд. 14) на користь Фізичної особи-підприємця Затинацького Едуарда Григоровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 27000 (двадцять сім тисяч) грн. за проведення оцінки збитків.
3.В частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 80000 грн - залишити без розгляду.

Наказ видати після набрання додаткового рішення законної сили.
Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов