ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2026 року	Львів	Справа № 380/454/24 пров. № А/857/31308/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача: Судової-Хомюк Н.М.,
суддів: Затолочного В.С., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у справі № 380/454/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколан Інгредієнти» до Львівської митниці про скасування рішення
суддя в 1-й інстанції – Коморний О.І.
час ухвалення рішення – 23 жовтня 2024 року,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – 23.10.2024,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Еколан Інгредієнти» (далі – позивач) звернулося до суду із позовом до Львівської митниці (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100669/2 від 26.10.2023.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у справі № 380/454/24 адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/100669/2 від 26.10.2023.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколан Інгредієнти» судовий збір в сумі 10471,97 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Львівська митниця звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митний орган встановив, що подані до митного оформлення документи не містять усіх відомостей на підтвердження митної вартості за ціною договору.
З цих підстав, відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів прийняв у порядку, з підстав, у спосіб та в межах повноважень митного органу, які визначені чинним законодавством України.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. 
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження згідно положень статті 311 КАС України.
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів виходить з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд виходив з того, що рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованими, оскільки, у них відповідач не обґрунтував числове значення скоригованої митної вартості товарів та фактів, які вплинули на таке коригування. При цьому, сумніви відповідача щодо складових митної вартості товарів, який імпортував позивач, ґрунтуються виключно на припущеннях відповідача та жодним чином не обґрунтовані та не підтверджені. Суд вважає, що позивач, під час митного оформлення, надав усі необхідні документи, які не мали розбіжностей, ідентифікували товар, що оцінювався та містили об`єктивні та достовірні дані, що піддавалися обчисленню і підтверджували усі складові митної вартості товару, що імпортував позивач, натомість, відповідач не довів правомірності коригування митної вартості товару, який імпортував позивач.. 
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач 03.10.2022, як покупець та LLC «Larchfield Limited» (продавець) уклали Контракт № 23, відповідно до якого продавець зобов`язується поставляти, а Покупець приймати та оплачувати на умовах контракту товари.
Відповідно до Інвойсу № 43877 від 27.08.2023, продавець зобов`язувався поставити, а покупець прийняти і оплатити товар (прямий ровінг (рівниця) з скловолокна) на загальну суму 10 977,67 доларів США.
З метою митного оформлення товару, декларант ТОВ «ЛАН-УКРАЇНА» в інтересах позивача подав митну декларацію № 23UA209230113727U0 від 25.10.2023.
Разом із митною декларацією декларант подав: пакувальний лист; рахунок-фактуру (інвойс); коносамент; автотранспортну накладну; декларацію про походження товару; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг; документ, що підтверджує вартість перевезення товару; документ, що підтверджує вартість страхування; зовнішньоекономічний договір (контракт); доповнення до договору; договір про перевезення; інформацію виробника. 
На підставі аналізу митної декларації та поданих документів, відповідач зробив висновок, що подані документи не мають всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар.
Відповідач надіслав повідомлення декларанту про надання додаткових документів, які передбачені частинами 3 та 4 статті 53 МК України.
У відповідь 25.10.2023 року позивач надіслав митниці додаткові документи: інвойс від Shandong Fiberglass Group Corp. № SDFE3230804 від 23.08.2023; проформа-інвойс від Shandong Fiberglass Group Corp. № SDFE3230804 від 14.08.2023; експортну декларацію країни відправлення № 422720230000773036 від 27.08.2023; платіжне доручення від 14.08.2023 року на передоплату (10% від проформи); платіжне доручення від 26.09.2023 на доплату; платіжна інструкція в іноземній валюті № 311 від 03.10.2023; прайс-лист Shandong Fiberglass Group Corp. від 08.08.2023; сертифікат про походження товару № С236722314500111 від 28.08.2023; три транспортні заявки.
За наслідками розгляду документів відповідач прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/100669/2 від 26.10.2023.
Відповідач скоригував митну вартість товару (прямий ровінг (рівниця) з скловолокна) до 1,6001 USD за 1 кг. Таким чином, загальна вартість Товару збільшилась з 13 718,32 дол. США до 32 832,45 дол. США.
Позивач, не погодившись із цим рішенням, звернувся до суду з позовом про його скасування.
Не погодившись із цим рішенням відповідача позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд зазначає наступне.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 2 статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. 
Відповідно до частини 1 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються товару, що оцінюється;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 
Як визначено у частині 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Положеннями частин 2 та 3 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару покладений на позивача. При цьому, митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Під час проведення консультацій з декларантом, митний орган зазначив, що для підтвердження заявленої митної вартості товару, який задекларований, згідно із митною декларацією № 23UA209230113727U0 від 25.10.2023, декларант має подати документи визначені частиною 3 статті 53 МК України.
При цьому, як встановив апеляційний суд із рішення про коригування митної вартості товару, витребування відповідачем вказаних вище документів зумовлено тим, що подані до митного оформлення документи не мають усіх відомостей щодо ціни яка сплачена.
Водночас, апеляційний суд зауважує, що суть виявлених митним органом недоліків знайшла своє відображення безпосередньо у рішенні про коригування митної вартості товарів, яке у процедурі митного оформлення є кінцевим та позбавляє декларанта можливості подавати додаткові документи. 
У той же час у вимозі про надання додаткових документів відповідач:
- не зазначив законодавчо визначених підстав для надання таких документів;
- не вказав, чому з наданих до митного оформлення документів, неможливо встановити правильність (неправильність) визначення декларантом митної вартості товару.
Такий підхід відповідача, на думку апеляційного суду, суперечить нормам статті 53 МК України, оскільки, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Натомість, у цій справі декларант, фактично, був позбавлений можливості зрозуміти, які саме складові митної вартості викликали сумнів у митного органу та які належить усунути додатковими документами.
У рішенні про коригування митної вартості товару відповідач зазначив, що підставою для коригування митної вартості товару є наступні недоліки (розбіжності) у поданих до митного оформлення документах:
- позивач та продавець є пов`язаними особами тому, на думку відповідача цей зв`язок вплинув на ціну товарів;
- у CMR від 23.10.2023 зазначено що перевізником є ФОП ОСОБА_1 , проте у довідці на перевезення від 23.10.2023 немає підпису перевізника, а лише підпис бухгалтера. Дана довідка містить тільки суму по іноземній території.
- у гр. 4 МД місце завантаження зазначено Гданськ, а в гр. 21 місце складення зазначено Гданськ;
- у коносаменті від 30.08.2023 року № ZH230800169 (нижній лівий куток) «Freight chargles» вказано «Freight collect», тобто фрахт оплачується у місці призначення, що суперечить умовах поставки CIF. В нижньому лівому кутку містить посилання на документ, який до митного оформлення не подавався;
- страховий поліс зазначений у МД датований 06.09.2023, тобто вантаж страхувався в дорозі;
- заявка на перевезення до митного оформлення не подавалась.
З цього приводу позивач пояснив наступне. 
- у митній декларації позивач вказав, що пов`язаність покупця і продавця не вплинули на ціну товару;
- між позивачем та ТзОВ «М енд М Мілітцер і Мюнх Україна ГМБХ» укладений договір на транспортно-експедиційне обслуговування від 31.08.2021 року, відповідно до якого експедитор має обов`язок доставити товар у визначене місце і для цього має право залучити перевізників на власний розсуд;
- позивач стверджує, що надав достатні документи, які підтверджують транспортні витрати.
Апеляційний суд, надавши оцінку доводам сторін, зазначає наступне. 
Сторони не оспорюють ту обставину, що позивач та продавець Larchfield Ltd (Великобританія) є пов`язаними особами, а саме продавець є засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколан Інгредієнти».
Стосовно тверджень митного органу в оскаржуваному рішенні про те, що засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколан Інгредієнти» являється Larchfield Ltd (Великобританія), що могло вплинути на вартість товару, суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог пунктів 12-15 статті 58 Митного кодексу України той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.
За наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.
У разі відсутності обґрунтувань з боку митного органу необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів. Декларант має право відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв`язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. 
Зі спірного рішення видно, що в якості підстави вважати, що пов`язаність покупця і продавця вплинули на митну вартість товарів, митний орган посилається на спрацювання системи аналізу ризиків за спірною митною декларацією.
Отже, за наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині 12 статті 58 Митного кодексу України, вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.
Разом з тим, відповідач не довів, що пов`язаність між продавцем та покупцем вплинули на митну вартість задекларованого товару, тому слід вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині 12 статті 58 Митного кодексу України, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.
При цьому, позивач у митній декларації зазначив, що взаємопов`язаність продавця Larchfield Ltd (Великобританія) та покупця - Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколан Інгредієнти» ніяким чином не вплинула на ціну товару.
Водночас, докази надання оцінки наведеним обставинам та прийняття їх до уваги митний орган не надав.
При цьому, посилання відповідача на спрацювання системи аналізу ризиків за спірною митною декларацією як на підставу вважати, що пов`язаність покупця і продавця вплинули на митну вартість товарів, є необґрунтованим, оскільки спрацювання системи аналізу ризиків, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, не може бути підставою для такого витребування та відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості товарів за ціною договору. Відомості з інформаційних баз даних мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, та не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом документи.
Отже, доводи відповідача про те, що взаємопов`язаність продавця і покупця вплинули на ціну товару є безпідставними.
Підпунктом 5 ч. 10. ст. 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Отже, позивач зобов`язаний включити до митної вартості товарів лише витрати на транспортування оцінюваних товарів до місяця ввезення на митну територію України.
Статтею 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» визначено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.
У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування.
Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.
31 серпня 2021 року між позивачем та ТзОВ «М енд М Мілітцер і Мюнх Україна ГМБХ» укладений договір про надання послуг з транспортно-експедиторського обслуговування № 12-3.
Відповідно до цього договору експедитор зобов`язується за дорученням, за винагородою і за рахунок клієнта надавати послуги із транспортно-експедиторського обслуговування. 
Експедитор, ТзОВ «М енд М Мілітцер і Мюнх Україна ГМБХ» при необхідності для виконання своїх зобов`язань за договором може укладати від свого імені та за рахунок клієнта договори з іншими транспортними організаціями, контейнерними лініями, автомобільними перевізниками.
Це пояснює ту обставину, що до перевезення імпортованих товарів був залучений перевізник компанія ФОП Radysiuk Oleksandr. 
У коносаменті від 30.08.2023 року № ZH230800169 вказано, що фрахт оплачується у місці призначення, що суперечить умовам CIF.
Апеляційний суд зауважує, що умови поставки CIF Інкотермс 2010 - розшифровка «Cost, Insurance and Freight» named port of destination перекладається «Вартість, страхування і фрахт» вказаний порт призначення означає, що продавець виконав поставку, коли застрахований ним товар перейшов через поручні судна (на борт судна) в порту відвантаження і доставлений на зафрахтованому продавцем судні в порт призначення.
Згідно базису поставки CIF покупець бере на себе всі ризики втрати або пошкодження товару, як і інші витрати після розміщення товару на борту судна в порту відвантаження, а не коли товар досягне місця призначення. Термін CIF містить два критичних пункти, оскільки ризик і витрати переходять в двох різних місцях: ризик в порту відвантаження, а витрати в порту вивантаження.
Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, виконати експортне митне оформлення для вивезення товару з оплатою експортних мит і інших зборів у країні відправлення.
Базис поставки CIF покладає на продавця також обов`язок придбання морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Отже, продавець зобов`язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Покупець повинен брати до уваги, що згідно з умовами поставки CIF, від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У разі якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен, або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.
Аналіз наведеного свідчить, що поставка товару на умовах CIF передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару (у тому числі перевезення та страхування), відтак для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування.
Тому, апеляційний суд не може визнати цей сумнів митного органу обґрунтованим. 
Щодо ненадання під час митного оформлення документа, який зазначений у лівому нижньому кутку коносаменту від 30.08.2023 року № ZH230800169, то апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідач не зазначає назву цього документа, ні його номер і дату, а лише вказує де він зазначений у коносаменті.
На думку апеляційного суду, доводи відповідача, який обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення мають бути чіткими та зрозумілими. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень має чітко вказувати на недоліки, які є в документах, що підтверджують митну вартість і подані для митного оформлення товару, щоб не допускати оціночних суджень у інших учасників спірних правовідносин, в тому числі суду. 
Однак, відповідач, не зважаючи на те, що не зазначив назву документа, ні його номер і дату, який зазначений у лівому нижньому кутку коносаменту від 30.08.2023 року № ZH230800169, не пояснив, яким чином цей документ впливає на митну вартість товару, тобто його ціну.
Тому, апеляційний суд не визнає вказаний сумнів обґрунтованим. 
Що стосується неподання до митного оформлення заявки на перевезення, то апеляційний суд зауважує, що подання заявки на перевезення (як окремого документа) не є обов`язковим документом у загальному переліку, що вимагається Митним кодексом України для розмитнення товарів. 
Для митного оформлення обов`язковим є подання товарно-транспортного документа (транспортної накладної), який підтверджує факт перевезення та містить дані про маршрут і вантаж. 
Такими є, зокрема: 
CMR — міжнародна автомобільна накладна (для автоперевезень);
Bill of Lading (Коносамент) - для морських перевезень;
Air Waybill (Авіанакладна) - для авіаперевезень;
Залізнична накладна (SMGS/CIM) - для залізничних перевезень;
TIR Carnet (Книжка МДП) -для автомобільних перевезень під митною печаткою. 
Апеляційний суд встановив, що позивач під час митного оформлення надав коносамент, автотранспортну накладну, довідку про вартість перевезення
Відсутність під час митного оформлення заявки на перевезення не впливає на митну вартість товару, тому доводи відповідача з цього є необґрунтованими.
Щодо тверджень відповідача про те, що вантаж страхувався в дорозі, оскільки страховий поліс датований 06.09.2023, то апеляційний суд зауважує, що відповідач не обґрунтував, яким чином ця обставина впливає на митну вартість товару.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що сумніви митного органу, щодо митної вартості товару, яка визначена у митній декларації № 23UA209230113727U0 від 25.10.2023 є необґрунтованими, а тому відповідач не мав права на коригування митної вартості товарів, які імпортував позивач.
Разом з тим, відповідно до частини 1 та 2 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Поряд з тим, що сумніви митного органу щодо митної вартості товару є необґрунтованими, апеляційний суд встановив, що рішення про коригування митної вартості товарів не містять обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Тому, враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів є необґрунтованими та прийнятими з порушенням статей 53-55 МК України, а тому його необхідно скасувати.
Підводячи підсумок наведеного вище, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позову.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення, вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не встановлено. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у справі № 380/454/24 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	Т. В. Онишкевич