154/1279/26 
2/154/1054/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
заочне
23 червня 2026 року м. Володимир
Володимирський міський суд Волинської області у складі:
головуючого – судді Вітера І.Р.,
з участю секретаря судового засідання Багдасарової Л.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, –
ВСТАНОВИВ:
26 березня 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 12687,42 грн.
Обґрунтування позовних вимог
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04 грудня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «ІДЕЯ БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Z75.20716.003432802, за умовами якого банк надав відповідачці споживчий кредит, а остання зобов`язалася повернути отримані кошти та сплатити передбачені договором процентні платежі, до складу яких позивач відносить проценти за користування кредитом і плату за обслуговування кредитної заборгованості.
Як зазначає позивач, первісний кредитор свої зобов`язання виконав, надавши відповідачці кредитні кошти у визначених договором розмірі та порядку. Натомість відповідачка належним чином узятих на себе зобов`язань не виконала, передбачених договором платежів своєчасно та в повному обсязі не вносила, унаслідок чого виникла заборгованість.
26 листопада 2020 року між Акціонерним товариством «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 12/84, на підставі якого, за твердженням позивача, останній набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № Z75.20716.003432802 від 04 грудня 2017 року.
Позивач зазначає, що станом на дату звернення до суду загальний розмір заборгованості відповідачки становить 12 687,42 грн, із яких: 5 580,24 грн – заборгованість за тілом кредиту; 1 567,90 грн – заборгованість за процентами; 5 539,28 грн – заборгованість за комісією.
Посилаючись на неналежне виконання відповідачкою договірних зобов`язань та набуття ним права вимоги за договором факторингу, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 12 687,42 грн, а також понесені судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 2 662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.

Процесуальні дії та рішення у справі
Ухвалою суду від 21 квітня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. У позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за його відсутності та зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачка про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, однак у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позовну заяву не подала.
Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови його належного повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно зі статтею 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився без повідомлення причин або без поважних причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на повторну неявку належним чином повідомленої відповідачки, неподання нею відзиву та відсутність заперечень позивача проти заочного вирішення справи суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Фактичні обставини справи встановлені судом за доказами позивача
04 грудня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «ІДЕЯ БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Z75.20716.003432802.
Договір оформлений у письмовій формі на паперовому носії та містить власноручні підписи представника банку і позичальниці. На останній сторінці договору ОСОБА_1 власноручним підписом підтвердила, що отримала оригінал договору у день його укладення, ознайомилася з умовами договору, тарифами банку, розуміє їх зміст та погоджується з ними.
У договорі зазначені анкетні та ідентифікаційні дані позичальниці: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 31 травня 2000 року Володимир-Волинським МВ УМВС України у Волинській області, дата народження – ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідно до пункту 1.1 кредитного договору банк надав позичальниці кредит на поточні потреби в сумі 6 034,00 грн, у тому числі для оплати страхового платежу, а позичальниця зобов`язалася одержати кредит, повернути його разом із процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості на умовах договору.
Згідно з пунктом 1.2 договору кредит надано строком на 24 місяці. Датою видачі кредиту визначено день його зарахування на відкритий позичальниці поточний рахунок у банку.
Пунктами 1.3–1.6 договору передбачено, що за користування кредитом позичальниця сплачує річну змінювану процентну ставку. Її розмір складався зі змінної частини, що визначалася відповідно до індексу UIRD, та маржі банку в розмірі 0,49 % річних. Станом на день укладення договору змінна частина процентної ставки становила 9,5 %, у зв`язку з чим загальний розмір процентної ставки на момент укладення договору становив 9,99 % річних.
Відповідно до пункту 1.10 договору за обслуговування кредиту банк надавав позичальниці комплекс послуг, який включав надання інформації про стан кредитної заборгованості за допомогою телефонного зв`язку, SMS-повідомлень, електронної пошти та інших каналів зв`язку, а також опрацювання звернень позичальниці з питань обслуговування кредиту.
У пункті 1.12 договору зазначено, що позичальниця надала згоду на укладення за її рахунок договору добровільного страхування життя. Позичальниця доручила банку перерахувати страховикові страховий платіж, пов`язаний зі страхуванням її життя та майнових інтересів.
Відповідно до пункту 1.13 договору банк відкрив позичальниці банківський рахунок у межах пакета послуг «БПР “Стартовий”», який обслуговувався відповідно до умов договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.
Пунктом 2.1 договору передбачено, що погашення кредитної заборгованості здійснюється 24 щомісячними внесками згідно з графіком щомісячних платежів. Щомісячний платіж включав частину основної суми кредиту, проценти та плату за обслуговування кредитної заборгованості.
Згідно з пунктом 2.5 договору проценти за користування кредитом нараховувалися двічі на місяць методом «факт/факт», а плата за обслуговування кредитної заборгованості — щомісячно, починаючи з дати видачі кредиту. Нарахування процентів та плати за обслуговування мало припинитися після повного повернення кредиту, якщо інше не було передбачено договором.
За умовами пункту 3.3.1 договору в разі прострочення виконання зобов`язань банк мав право нараховувати пеню за кожен день прострочення: у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу — з першого до шістдесятого календарного дня прострочення та 0,65 % — починаючи із шістдесят першого дня, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України за відповідний період. Також договором передбачено штраф у розмірі 500,00 грн за кожний випадок неподання позичальницею на вимогу банку документів, визначених договором.
У пункті 5.2 договору зазначено, що він набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє протягом строку кредитування, а в будь-якому разі — до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Відповідно до пункту 5.7 договору реальна річна процентна ставка на момент його укладення становила 108,5674286 %, а орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк кредитування — 5 173,09 грн, без урахування суми самого кредиту.
Графіком щомісячних платежів, який є складовою частиною договору, передбачено повернення кредиту протягом періоду з 04 січня 2018 року до 04 грудня 2019 року.
Перший платіж, який мав бути внесений 04 січня 2018 року, визначено в сумі 276,16 грн, із яких 229,92 грн спрямовувалися на погашення основної суми кредиту, а 46,24 грн — на сплату процентів.
Наступні щомісячні платежі з 04 лютого 2018 року до 04 листопада 2019 року визначено переважно в сумі 439,08 грн. До їх складу входили частина основної суми кредиту, проценти та комісія за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 162,92 грн щомісяця.
Останній платіж за графіком мав бути внесений 04 грудня 2019 року в сумі 438,89 грн, із яких 273,73 грн становило погашення основної суми кредиту, 2,24 грн — проценти та 162,92 грн — комісія.
04 грудня 2017 року ОСОБА_1 також власноручно підписала паспорт споживчого кредиту. У ньому зазначено, що сума кредиту становить 6 034,00 грн, строк кредитування — 24 місяці, мета кредитування — поточні потреби, спосіб надання кредиту — безготівкове зарахування кредитних коштів на поточний рахунок споживача, а кредит є беззаставним.
У паспорті споживчого кредиту процентну ставку визначено в розмірі 9,99 % річних, тип ставки — змінювана. Одноразовий платіж за випуск банківської платіжної картки визначено в сумі 100,00 грн, а плату за обслуговування кредитної заборгованості — у розмірі 2,70 % щомісячно від початкової суми кредиту. Реальну річну процентну ставку зазначено в розмірі 108,5674286 %, а орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк кредитування — 5 173,09 грн.
До паспорта споживчого кредиту долучено окремий графік щомісячних платежів, який за датами, розміром платежів та їх складовими відповідає графіку, наведеному в кредитному договорі. Паспорт споживчого кредиту та додаток до нього містять власноручний підпис ОСОБА_1 .
Заява-анкета від 04 грудня 2017 року також містить власноручний підпис ОСОБА_1 . У ній зазначено її персональні, паспортні та контактні дані, місце роботи — КП «Полігон», посаду — обслуга, дохід за місцем роботи — 5 000,00 грн, а також запитувану суму кредиту — 6 034,00 грн.
Крім того, 04 грудня 2017 року ОСОБА_1 власноручно підписала згоду-повідомлення фізичної особи — клієнта банку щодо обробки персональних даних та отримання інформаційних повідомлень банку.
Того ж дня ОСОБА_1 підписала заяву № Z75.20716.003432802 про акцепт публічної оферти ПАТ «ІДЕЯ БАНК» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку. Водночас сам кредитний договір, паспорт споживчого кредиту, графік платежів, заява-анкета та інші індивідуальні документи кредитної справи оформлені на паперових носіях і містять власноручні підписи позичальниці.
На підтвердження виконання банком обов`язку з надання кредиту позивачем надано ордери-розпорядження від 04 грудня 2017 року.
Згідно з ордером-розпорядженням № 1 про видачу кредиту, складеним на підставі кредитного договору № Z75.20716.003432802 від 04 грудня 2017 року, ПАТ «ІДЕЯ БАНК» перерахувало з позичкового рахунку № НОМЕР_3 на поточний рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_4 кредитні кошти в сумі 5 201,72 грн.
Відповідно до ордера-розпорядження № 2 про сплату страхового платежу з рахунку ОСОБА_1 № 29096000054964 перераховано 832,28 грн як страховий платіж.
Таким чином, банком здійснено видачу кредитних коштів у передбаченій договором загальній сумі 6 034,00 грн, із яких 5 201,72 грн зараховано на поточний рахунок позичальниці, а 832,28 грн спрямовано за її дорученням на сплату страхового платежу.
З виписки за особовими рахунками ОСОБА_1 за кредитним договором № Z75.20716.003432802 від 04 грудня 2017 року за період з 01 січня 2000 року по 26 листопада 2020 року вбачається, що за рахунком відображено такі операції.
05 грудня 2017 року на позичковому рахунку № НОМЕР_3 відображено видачу кредиту згідно з кредитним договором № Z75.20716.003432802 від 04 грудня 2017 року в сумі 6 034,00 грн.
Того ж дня з рахунку № НОМЕР_5 списано 832,28 грн як оплату за договором страхування ОСОБА_1 , без податку на додану вартість.
Також 05 грудня 2017 року на рахунок № НОМЕР_6 перераховано 5 201,72 грн із призначенням платежу «видача кредиту згідно кредитного договору № Z75.20716.003432802 від 04.12.2017».
18 грудня 2017 року на рахунок № НОМЕР_7 зараховано 500,00 грн із призначенням платежу «погашення кредиту згідно з договором № Z75.20716.003432802 від 04.12.2017», платник — ОСОБА_1 .
04 січня 2018 року із внесених позичальницею коштів здійснено дві операції з повернення кредиту за договором № Z75.20716.003432802: у сумі 229,92 грн та у сумі 223,84 грн.
Крім того, 04 січня 2018 року списано 46,24 грн у рахунок сплати процентів за кредитним договором № Z75.20716.003432802 від 04 грудня 2017 року.
Таким чином, внесені відповідачкою 18 грудня 2017 року кошти в сумі 500,00 грн були повністю розподілені 04 січня 2018 року: 453,76 грн спрямовано на повернення основної суми кредиту, а 46,24 грн — на сплату процентів.
Загальний оборот за дебетом рахунку за відображеними у виписці операціями становить 6 534,00 грн, загальний оборот за кредитом — 6 534,00 грн. Вхідний та вихідний залишки становлять 0,00 грн.
Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості за кредитним договором № Z75.20716.003432802 від 04 грудня 2017 року, складеною АТ «ІДЕЯ БАНК» станом на 26 листопада 2020 року, за ОСОБА_1 обліковувалась заборгованість у загальному розмірі 12 687,42 грн.
До складу цієї заборгованості включено: 5 580,24 грн — заборгованість за основним боргом; 1 567,90 грн — заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 5539,28 грн — заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями.
Довідка підписана директором Департаменту кредитного адміністрування АТ «ІДЕЯ БАНК» та скріплена печаткою банку.
26 листопада 2020 року між Акціонерним товариством «ІДЕЯ БАНК» як клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» як фактором укладено договір факторингу № 12/84.
За умовами договору клієнт передає фактору, а фактор набуває права грошової вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників, у розмірі заборгованості, визначеному в такому реєстрі. Перехід прав вимоги пов`язаний із підписанням сторонами відповідного реєстру боржників та виконанням фактором обов`язку з оплати передбаченого договором фінансування.
З витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 12/84 вбачається, що до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» передано право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № Z75.20716.003432802 від 04 грудня 2017 року.
У реєстрі зазначено загальну суму заборгованості 12 687,42 грн, із яких 5 580,24 грн — заборгованість за основним боргом, 1 567,90 грн — заборгованість за процентами та 5539,28 грн — заборгованість за комісіями.
Надана платіжна документація підтверджує виконання ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» обов`язку з перерахування АТ «ІДЕЯ БАНК» коштів за договором факторингу.
12 березня 2026 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» склало на ім`я ОСОБА_1 досудову вимогу вих. № 20234901.
У вимозі позивач повідомив відповідачку про набуття ним на підставі договору факторингу № 12/84 від 26 листопада 2020 року права вимоги за кредитним договором № Z75.20716.003432802 від 04 грудня 2017 року та зазначив про наявність заборгованості в загальному розмірі 12 687,42 грн.
ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» вимагало негайно погасити зазначену заборгованість за наведеними у вимозі банківськими реквізитами та попередило, що в разі невиконання вимоги звернеться до суду для примусового стягнення боргу і судових витрат.
Застосовані судом норми права, мотиви та висновки суду
Відповідно до частин першої — третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках.
За змістом статей 76, 77, 78, 80 та 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, а також інших обставин, які мають значення для її вирішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона — боржник — зобов`язана вчинити на користь другої сторони — кредитора — певну дію, зокрема сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно зі статтями 525, 526, 530 та 629 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону; якщо в зобов`язанні встановлено строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк; договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом статей 626, 627, 628 та 638 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов з урахуванням вимог закону, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановлених договором.
Щодо укладення кредитного договору та надання кредиту
Досліджений судом кредитний договір № Z75.20716.003432802 від 04 грудня 2017 року вчинений у письмовій формі на паперовому носії та власноручно підписаний ОСОБА_1 .
Крім кредитного договору, відповідачка власноручно підписала паспорт споживчого кредиту, графік щомісячних платежів, заяву-анкету та інші документи кредитної справи. У договорі зазначені її паспортні, реєстраційні та податкові дані, що дають змогу однозначно ідентифікувати відповідачку як сторону правочину.
Таким чином, матеріали справи підтверджують вільне волевиявлення ОСОБА_1 на укладення договору, погодження нею його істотних умов, зокрема суми кредиту, строку кредитування, процентної ставки, порядку повернення коштів та складу щомісячних платежів.
Факт виконання первісним кредитором обов`язку з видачі кредиту підтверджується ордерами-розпорядженнями від 04 грудня 2017 року та випискою за рахунками позичальниці.
Зазначеними документами підтверджено видачу кредиту в загальній сумі 6 034,00 грн, із яких 5 201,72 грн зараховано на поточний рахунок ОСОБА_1 , а 832,28 грн за її дорученням спрямовано на сплату страхового платежу.
Отже, ПАТ «ІДЕЯ БАНК» належним чином виконало свій обов`язок з надання кредиту, унаслідок чого у відповідачки виник зустрічний обов`язок повернути отримані кредитні кошти та сплатити передбачені договором платежі в межах, установлених законом.
Щодо переходу права вимоги до позивача
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.
За змістом статей 514 та 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи.
26 листопада 2020 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 12/84.
Витяг із реєстру боржників до цього договору містить відомості про ОСОБА_1 , кредитний договір № Z75.20716.003432802 від 04 грудня 2017 року та переданий розмір грошової вимоги.
Надана платіжна документація підтверджує виконання фактором обов`язку з оплати фінансування за договором факторингу.
Отже, позивач належними та допустимими доказами підтвердив набуття права вимоги до відповідачки за спірним кредитним договором.
Щодо заборгованості за основним боргом
З наданої банківської виписки вбачається, що 18 грудня 2017 року відповідачка внесла в рахунок виконання кредитного договору 500,00 грн.
04 січня 2018 року із цієї суми 229,92 грн та 223,84 грн, а всього 453,76 грн, спрямовано на погашення основної суми кредиту, а 46,24 грн — на погашення процентів.
Отже, залишок неповернутої основної суми кредиту становить: 6 034,00 грн – 453,76 грн = 5 580,24 грн.
Саме така сума основного боргу зазначена у довідці-розрахунку первісного кредитора станом на 26 листопада 2020 року та у витягу з реєстру боржників до договору факторингу.
Відповідачка доказів повернення іншої частини кредиту суду не надала, зазначеного розрахунку не спростувала.
Тому вимога про стягнення 5 580,24 грн заборгованості за основним боргом є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Щодо заборгованості за процентами
Кредитним договором установлено обов`язок позичальниці сплачувати проценти за користування кредитом за змінюваною процентною ставкою, яка на момент укладення договору становила 9,99 % річних.
Згідно з довідкою-розрахунком АТ «ІДЕЯ БАНК» станом на 26 листопада 2020 року заборгованість відповідачки за нарахованими та несплаченими процентами становила 1 567,90 грн. Аналогічна сума відображена у реєстрі боржників, за яким право вимоги передано позивачу.
Із банківської виписки вбачається, що з унесених відповідачкою 500,00 грн на сплату процентів було спрямовано 46,24 грн, що узгоджується з графіком щомісячних платежів.
Відповідачка не подала відзиву, контррозрахунку чи доказів сплати процентів в іншому розмірі та не спростувала наданих позивачем документів.
Оцінивши договір, графік платежів, банківську виписку, довідку-розрахунок та реєстр боржників у сукупності, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення 1 567,90 грн заборгованості за процентами є доведеною.
Щодо заборгованості за комісією
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, чинній на час укладення договору, загальні витрати за споживчим кредитом включали проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця і кредитного посередника, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Частиною другою статті 8 цього Закону було передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Отже, законодавство, чинне на час укладення договору, в принципі допускало встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Водночас частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що після укладення договору кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку щодо погашення заборгованості, інформацію про здійснені та майбутні платежі, строки й умови їх сплати, а також іншу передбачену законом інформацію.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Пунктом 1.10 кредитного договору передбачено, що за обслуговування кредиту банк надає позичальниці послуги, які включають:
- надання інформації за рахунками позичальниці з використанням телефонних каналів зв`язку, зокрема через контакт-центр;
- направлення SMS-повідомлень щодо суми платежу за договором і зарахування платежів у погашення заборгованості;
- надання інформації за рахунками із використанням електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти;
- опрацювання запитів позичальниці, направлених банку з використанням різних каналів зв`язку.
Одночасно пунктом 3.2.4 цього ж договору прямо передбачено право позичальниці не частіше одного разу на місяць вимагати від банку безоплатного надання інформації про поточний розмір заборгованості, розмір повернутої суми кредиту, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншу інформацію, яку банк зобов`язаний надавати відповідно до закону.
Таким чином, банк, з одного боку, закріпив право позичальниці один раз на місяць безоплатно отримувати інформацію про стан кредитної заборгованості, а з іншого — встановив обов`язкову щомісячну плату за надання тотожної або близької за змістом інформації телефонними каналами зв`язку, шляхом надсилання SMS-повідомлень, електронною поштою та опрацювання запитів позичальниці.
У договорі не розмежовано інформацію, яку банк зобов`язаний надавати споживачу безоплатно один раз на місяць, та інформацію, яка може надаватися за плату у разі звернення споживача частіше одного разу на місяць. Не визначено також окремої вартості кожної з перелічених послуг.
Обов`язок зі сплати комісії виникав у позичальниці щомісячно у фіксованому розмірі 2,70 % від початкової суми кредиту, тобто 162,92 грн, незалежно від того, чи зверталася вона до банку із запитом, чи замовляла інформацію частіше одного разу на місяць та чи були їй фактично надані будь-які додаткові платні послуги.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 зазначила, що Закон України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. 
Водночас Велика Палата роз`яснила, що цей Закон розмежовує оплатність і безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за інформацію про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Натомість умова договору про оплатність інформації щодо стану кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої, другої статті 11 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У справі, розглянутій Великою Палатою Верховного Суду, предметом оцінки був кредитний договір того самого банку ПАТ «ІДЕЯ БАНК» з аналогічними умовами: один пункт передбачав щомісячну плату за телефонне, SMS- та електронне інформування й опрацювання запитів позичальника, а інший — право один раз на місяць безоплатно отримувати інформацію про стан кредитної заборгованості.
Правовідносини у цій справі є подібними за змістом, суб`єктним складом первісного кредитора та нормативним регулюванням. Відмінність у нумерації відповідних положень договору не змінює їх правової сутності.
Ураховуючи наведений висновок Великої Палати Верховного Суду, суд дійшов висновку, що умова пункту 1.10 кредитного договору в частині встановлення обов`язкової щомісячної плати за інформаційне обслуговування кредитної заборгованості обмежує передбачене законом право споживача на безоплатне отримання такої інформації один раз на місяць і тому є нікчемною.
Саме по собі включення комісії до паспорта споживчого кредиту, графіка платежів та реальної річної процентної ставки, а також підписання цих документів позичальницею не усуває нікчемності умови договору, яка суперечить імперативним вимогам закону.
Крім того, позивач не надав доказів того, що ОСОБА_1 зверталася до банку з вимогами про надання інформації частіше одного разу на місяць, замовляла інші додаткові платні послуги або що такі послуги фактично були їй надані.
Надана довідка-розрахунок містить лише загальну суму нарахованої комісії — 5539,28 грн — і не розкриває дати, періоди та підстави кожного нарахування.
Водночас графіком щомісячних платежів передбачено сплату комісії у розмірі 162,92 грн з 04 лютого 2018 року до 04 грудня 2019 року. За цей період загальний розмір передбаченої графіком комісії становив 3 747,16 грн.
Заявлена ж до стягнення сума 5 539,28 грн відповідає 34 щомісячним нарахуванням по 162,92 грн, що свідчить про продовження її нарахування і після завершення встановленого договором 24-місячного строку кредитування. Жодних доказів надання відповідачці конкретних платних послуг у цей додатковий період позивач не подав.
За таких обставин вимога про стягнення 5 539,28 грн заборгованості за комісією ґрунтується на нікчемній умові договору та не підтверджена доказами фактичного надання відповідачці окремих додаткових платних послуг, а тому задоволенню не підлягає.
Висновок за результатами розгляду справи
З огляду на встановлені обставини суд дійшов висновку, що позивач довів наявність у відповідачки заборгованості за основною сумою кредиту в розмірі 5 580,24 грн та за процентами в розмірі 1 567,90 грн.
Вимога про стягнення 5 539,28 грн комісії є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Отже, позов підлягає частковому задоволенню, а з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № Z75.20716.003432802 від 04 грудня 2017 року в загальному розмірі 7 148,14 грн, яка складається із: 5 580,24 грн — заборгованості за основним боргом; 1 567,90 грн — заборгованості за процентами.
Судові витрати
Відповідно до частин першої та третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із частинами першою та другою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання такої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи такі витрати підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, укладений між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» та Адвокатським об`єднанням «АПОЛОГЕТ».
За умовами договору адвокатське об`єднання зобов`язалося надавати клієнту професійну правничу допомогу, зокрема здійснювати аналіз документів, готувати процесуальні документи та представляти інтереси клієнта у судах. Розмір гонорару за окремим дорученням визначається у відповідному акті наданих послуг.
Відповідно до акта № 311 наданих послуг від 09 березня 2026 року АО «АПОЛОГЕТ» надало позивачу правничу допомогу щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № Z75.20716.003432802 від 04 грудня 2017 року. В акті визначено фіксовану вартість наданих послуг у розмірі 8 000,00 грн. Сторони засвідчили, що послуги надані у повному обсязі та претензій щодо їх якості й обсягу не мають.
Згідно з детальним описом наданих послуг адвокатським об`єднанням здійснено: усну консультацію клієнта щодо перспектив і порядку стягнення заборгованості — 30 хвилин; ознайомлення з матеріалами кредитної справи — 2 години; погодження правової позиції клієнта — 30 хвилин; складення позовної заяви — 3 години 30 хвилин; подання позовної заяви від імені клієнта — одна дія.
Загальна тривалість виконаних робіт зазначена як 6 годин 30 хвилин.
Повноваження адвоката Усенка Михайла Ігоровича підтверджуються ордером серії АІ № 1581377 на надання правничої допомоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», виданим АО «АПОЛОГЕТ», а також наданою довіреністю.
Надані позивачем договір, акт, детальний опис виконаних робіт та документи про повноваження адвоката у сукупності підтверджують факт надання позивачу професійної правничої допомоги та виникнення обов`язку сплатити гонорар у розмірі 8 000,00 грн.
Відповідачка заперечень щодо розміру цих витрат чи клопотання про їх зменшення не подала.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України в разі часткового задоволення позову інші судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач заявив вимогу про стягнення 12 687,42 грн, із якої суд визнав обґрунтованою суму 7 148,14 грн. Отже, позов задоволено на 56,340375 %.
Тому з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі: 8 000,00 грн ? 56,340375 % = 4 507,23 грн.
Позивач також сплатив судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. Оскільки позовну заяву подано в електронній формі, при визначенні розміру судового збору застосовано коефіцієнт 0,8, передбачений частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір».
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відтак із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» підлягає стягненню судовий збір у розмірі: 2 662,40 грн ? 56,340375 % = 1 500,01 грн.
Таким чином, загальна сума судових витрат, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, становить 6 007,24 грн, із яких 1 500,01 грн — судовий збір та 4 507,23 грн — витрати на професійну правничу допомогу.
Керуючись статтями 3, 11, 15, 16, 204, 215, 509, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 610, 629, 1048, 1049, 1054, 1077 ЦК України, статтями 1, 8, 11, 12 Закону України «Про споживче кредитування», статтями 4, 12, 13, 76–81, 89, 133, 137, 141, 223, 247, 258, 259, 263–265, 268, 273, 280–284, 354 ЦПК України, суд, –
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: 79029, місто Львів, вулиця Смаль-Стоцького, 1, заборгованість за кредитним договором № Z75.20716.003432802 від 04 грудня 2017 року в загальному розмірі 7 148 (сім тисяч сто сорок вісім) гривень 14 копійок, із яких: 5 580 (п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят) гривень 24 копійки — заборгованість за основним боргом; 1 567 (одна тисяча п`ятсот шістдесят сім) гривень 90 копійок — заборгованість за процентами.
У задоволенні позовної вимоги про стягнення 5 539 (п`яти тисяч п`ятисот тридцяти дев`яти) гривень 28 копійок заборгованості за комісією - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» 1 500 (одну тисячу п`ятсот) гривень 01 копійку судового збору та 4 507 (чотири тисячі п`ятсот сім) гривень 23 копійки витрат на професійну правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте Володимирським міським судом Волинської області за письмовою заявою відповідачки.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів із дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів із дня вручення йому повного заочного рішення.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути поновлений також у разі його пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення.
Відповідачка має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. У такому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає обчислюватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом установлених ЦПК України строків не подані заява про його перегляд або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду.
Повний текст складено 23 червня 2026 року.

Суддя Ігор Вітер