СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року м. Харків Справа № 922/4303/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І. , суддя Хачатрян В.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» (вх. № 411 Х) на рішення Господарського суду Харківської області від 09.02.2026 у справі № 922/4303/25 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» (03026, м. Київ, Столичне шосе, б. 103, корпус 1, поверх 9, ідентифікаційний код 31316718) 
до  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 
про стягнення 63 517,94 грн,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» звернулося до Господарського суду Харківської області із позовною заявою про стягнення з відповідача – ОСОБА_1 63 517,94 грн надлишково сплачених коштів за договором надання послуг №У-2414 від 01.12.2024 та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання договору надання послуг №У-2414 від 01.12.2024 року позивачем надлишково сплачено відповідачу кошти в сумі 59 876,70 грн, які відповідач ухиляється повертати позивачу. Крім того, на підставі акта № НП-015121949 від 21.07.2025, відповідач не сплатив вартість послуг з транспортування на суму 3 641,24 грн. Зазначене стало підставою для звернення до суду з цим позовом про стягнення 63 517,94 безпідставно набутих коштів. 
Рішенням Господарського суду Харківської області від 09.02.2026 у справі №922/4303/25 відмовлено в задоволенні позову повністю.
Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що в силу умов п. п. 2, 3, 4 додаткової угоди договір надання послуг № У-2414 від 01.12.2024 припинив свою дію за згодою сторін 15.06.2025 та на момент припинення дії договору між сторонами немає неврегульованих спорів з приводу виконання його умов, а також будь-яких невиконаних сторонами зобов`язань. Матеріали справи не містять жодних доказів поширення умов означеного договору на відносини, що виникли після його припинення, тобто після 15.06.2025, тому умови договору не поширюються на відносини, які виникли за зазначеними позивачем в обґрунтування позовних вимог актами №б.н06-2025 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.06.2025 на суму 317 875,72 грн та акт № НП-015121949 від 21.07.2025.
Тому суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги за заявленими позивачем підставами є недоведеними та необґрунтованими, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» з рішенням суду першої інстанції не погодилося, звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 09.02.2026 у справі № 922/4303/25 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі; стягнути з відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги.
В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку стосовно того, що розірвання Договору №У-2414 від 01.12.2024 автоматично припинило всі зобов`язання сторін. Як вбачається з аналізу додаткової угоди, вона не містить положень про неповернення надмірно сплачених сум та не поширює свою дію на відносини, що виникли після 15.06.2025. Матеріали справи підтверджують, що переплата та несплата транспортування сталися після цієї дати та підлягають стягненню відповідно до норм ЦК України про безпідставне збагачення (ст. 1212-1214 ЦК України).
Також, апелянт вважає, що суд першої інстанції не встановив коли саме сформувалася переплата, чи існувала вона станом на 15.06.2025, дату укладення додаткової угоди про розірвання та чи проводилися остаточні взаєморозрахунки між сторонами на момент припинення договору. Разом з тим, суд першої інстанції не дослідив: акт звірки взаєморозрахунків; розрахунок переплати; перевищення фактично сплачених сум над вартістю наданих послуг. Натомість обмежився лише аналізом припинення договору, що не є підставою для відмови у позові про безпідставне збагачення. Відповідач отримав грошові кошти в розмірі 63 517,94 грн понад вартість фактично наданих послуг, що підтверджується актом звірки. Правових підстав для їх утримання не існує.
Враховуючи викладене, апелянт стверджує, що рішення Господарського суду Харківської області прийнято без повного з`ясування всіх обставин та доказів, з передчасним розширенням наслідків розірвання договору на відносини, що виникли після його припинення.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суд від 03.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» на рішення Господарського суду Харківської області від 09.02.2026 у справі № 922/4303/25. Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» на рішення Господарського суду Харківської області від 09.02.2026 у справі № 922/4303/25 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без виклику учасників справи. Відповідачу встановлено строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого він має право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч. 2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, а також докази надсилання (надання) копії відзиву та доданих до нього документів апелянтові. Витребувано у господарського суду Харківської області матеріали справи № 922/4303/25.
06.03.2026 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 922/4303/25.
У встановлений судом апеляційної інстанції строк та на час постановлення даного рішення відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів встановила такі обставини спору.
Між Фізичною особою - підприємцем Сокирком Василем Івановичем (Партнер) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА" (Замовник) укладено Договір надання послуг №У-2414 від 01.12.2024 (далі - Договір).
Відповідно до п. 1.1. Договору за цим договором Партнер зобов`язується за плату надати Замовнику послуги, зазначені в п. 1.2 Договору, а Замовник зобов`язується прийняти надані належним чином Послуги та здійснити оплату в порядку та на умовах, визначених Договором.
Пунктом 1.2 Договору передбачено, що Партнер надає наступні послуги:
1.2.1. приймання відправлень від Замовника для доставки відправлень територією України та видача прийнятих відправлень Клієнтам Замовника (Одержувачам відправлень);
1.2.2. приймання/забір відправлень від Клієнтів Замовника (Відправників відправлень), їх пакування, для доставки цих відправлень Замовнику; пакування вантажів без надання послуги наступної доставки цих вантажів;
1.2.3. організація доставки або доставка власними силами відправлення у місця призначення, вказані Замовником;
1.2.4. зберігання прийнятих від Замовника/Клієнтів Замовника відправлень до моменту видачі відправлень Замовнику або Клієнтам Замовника;
1.2.5. повернення Замовнику не вручених відправлень;
1.2.6. інші послуги, що пов`язані з прийманням/видачою/доставкою відправлень Замовнику/Клієнтам Замовника.
Відповідно до п. 5.6 Договору оплата послуг Партнера здійснюється Замовником на таких умовах: 
5.6.1. У період з 19 по 21 число звітного місяця Замовник сплачує Партнеру аванс у розмірі, який дорівнює до 60 відсотків винагороди, яка прогнозована у поточному звітному місяці. 
5.6.2. Залишок вартості наданих послуг у звітному місяці сплачується на умовах відстрочення оплати протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг. 
Згідно з п. 5.7. Договору підтвердженням надання Партнером Замовнику Послуг є підписаний Сторонами Акт приймання-передачі наданих послуг.
Згідно з п. 5.8 Договору акти приймання-передачі наданих послуг готуються Партнером щомісячно та не пізніше 10-го числа наступного за звітним календарного місяця надаються Замовнику в двох примірниках з підписом та печаткою для розгляду та підписання. У разі наявності у Замовника зауважень щодо наданих Послуг він має право відмовитись від підписання Акту приймання-передачі наданих послуг та надати Партнеру мотивовані зауваження. 
За умовами п. 5.9. Договору Додатком до Акту приймання-передачі наданих послуг Партнер надає розшифровку вартості винагороди, вказаної в Акті приймання-передачі наданих послуг в розрізі кожного населеного пункту. Даний розрахунок повинен бути підписаний сторонами договору.
Позивачем зазначено, що на виконання умов Договору відповідач (Партнер) надав позивачу (Замовнику) послуги на загальну суму 1 773 114,33 грн, які були відображені в актах і були підписані за допомогою сервісу Електронний підпис:
акт №б.н04-2025 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.04.2025 на суму 748 296,31 грн.;
акт №б.н05-2025 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.05.2025 на суму 706 942,30 грн.;
акт №б.н06-2025 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.06.2025 на суму 317 875,72 грн.
Водночас позивачем зазначено, що на виконання умов Договору ТОВ "Нова Пошта" здійснило перерахунок коштів на зальну суму 2 161 733,25 грн, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків. У свою чергу, відповідач надав послуг на суму 1 773 114,33 грн. 
Протягом дії Договору між сторонами існували стабільні господарські взаємовідносини, що підтверджується регулярним виконанням зобов`язань обома сторонами. Разом з тим, за даними акту звірки наданих послуг у червні 2025 року, згідно з Актом приймання-передачі послуг від 30.06.2025 та Актом звіряння взаєморозрахунків, фактична винагорода склала 317 875,72 грн. Таким чином, переплата становить 59 876,70 грн. Крім того, на підставі акта № НП-015121949 від 21.07.2025, відповідач не сплатив вартість послуг з транспортування на суму 3 641,24 грн. Тобто, загальна вартість надмірно сплачених коштів становить 63 517,94 грн. 
Враховуючи, що ФОП Сокирко В.І. ухиляється від повернення надлишково сплачених коштів ТОВ "Нова Пошта" направило лист-прохання (вих. 943 від 07.07.2025) про повернення надлишково сплачених коштів.
Крім того, позивач вказує, що як підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків за період 14.04.2025-30.06.2025, платежі позивачем перевищили вартість фактично наданих відповідачем послуг у відповідний період. Така різниця призвела до утворення надлишково сплаченої суми у розмірі 63 517,94 грн, яка є безпідставно набутими відповідачем грошовими коштами, які відповідач ухиляється повертати позивачу, що й стало підставою для звернення до суду з цим позовом про стягнення з відповідача на користь позивача 63 517,94 грн надлишково сплачених коштів на підставі ст. 1212-1214 ЦК України.
15.06.2025 між Фізичною особою - підприємцем Сокирком Василем Івановичем (Партнер) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА" було укладено додаткову угоду про розірвання договору надання послуг № У-2414 від 01.12.2024. Зі змісту цієї угоди вбачається, що замовник: Товариство з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА", в особі виконувача обов`язків директора департаменту партнерської мережі, директора філії Березуцького Костянтина Станіславовича, який діє на підставі довіреності, з одного боку та Партнер: ФОП Сокирко Василь Іванович, який діє на підставі виписки, з іншого боку, разом іменуються Сторони, а окремо - Сторона, уклали дану угоду про наступне: 
1. Сторони дійшли згоди, достроково припинити дію Договору надання послуг № У-2414 від 01.12.2024 (далі Договір). 
2. Договір надання послуг № У-2414 від 01.12.2024 є припиненим з моменту підписання Сторонами даної угоди 
3. Датою підписання угоди є дата зазначена у верхньому правому куті додаткової угоди. 
4. Сторони підтверджують, що на момент припинення дії Договору між ними немає неврегульованих спорів з приводу виконання його умов, а також будь-яких невиконаних Сторонами зобов`язань.
Вказана угода підписана всіма сторонами у сервісі електронного документообігу групи компаній "НОВА ПОШТА" і містить електронний підпис представника ТОВ "НОВА ПОШТА" Березуцького К. С., електронну печатку ТОВ "НОВА ПОШТА" та електронний підпис ФОП Сокирко Василя Івановича.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає про таке.
Предметом судового розгляду даної справи є вимога ТОВ "НОВА ПОШТА" про стягнення з Фізичної особи-підприємця Сокирко Василя Івановича надмірно сплачених коштів за договором надання послуг № У-2414 від 01.12.2024 у розмірі 59 876,70 грн, а також 3 641,24 грн заборгованості за надання послуг з транспортування на підставі акта № НП-015121949 від 21.07.2025.
Підставою позовних вимог є безпідставне набуття відповідачем коштів, що були надлишково сплачені позивачем як винагорода за виконання умов договору № У-2414 від 01.12.2024, а також відсутність оплати вартості послуг з транспортування на суму 3 641,24 грн на підставі акта № НП-015121949 від 21.07.2025.
Разом з тим, апелянтом оскаржується відмова у задоволенні позовних вимог, мотивована тим, що позовні вимоги за заявленими позивачем підставами є недоведеними та необґрунтованими.
За змістом пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором транспортного експедирування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; 
транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; 
експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; 
клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору;
Відповідно до ч. 1 ст. 929 ЦК України та ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. 
Частиною 3 ст. 929 ЦК України встановлено, що умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 1 ст. 930 ЦК України та ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.
Відповідно до абзацу 1 ст. 11 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.
Згідно з абзацом 2 ст. 12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.
Розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату (ст. 931 ЦК України).
Поряд з цим, згідно приписів статті 509 ЦК України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Приписами ч. 1 статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Як зазначено у ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідності з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. 
Норма ст. 653 ЦК України наділяє сторони правом вільно, за спільною згодою, визначати час, підстави та умови розірвання договору укладеного між ними. Таким чином, договір може бути розірвано у будь-який час, незалежно від того чи були вчиненні якісь дії тією чи іншою стороною договору.
Відповідно до приписів статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
За змістом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в силу умов п. п. 2, 3, 4 додаткової угоди договір надання послуг № У-2414 від 01.12.2024 припинив свою дію за згодою сторін 15.06.2025 та на момент припинення дії договору між сторонами немає неврегульованих спорів з приводу виконання його умов, а також будь-яких невиконаних сторонами зобов`язань. Матеріали справи не містять жодних доказів поширення умов означеного договору на відносини, що виникли після його припинення, тобто після 15.06.2025, тому умови договору не поширюються на відносини, які виникли за зазначеними позивачем в обґрунтування позовних вимог актами №б.н06-2025 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.06.2025 на суму 317 875,72 грн та акт № НП-015121949 від 21.07.2025.
Східний апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Матеріали справи містять додаткову угоду від 15.06.2025 на розірвання договору надання послуг№ У-2414 від 01.12.2024 (54 а.с.). 
Так, 15.06.2025 Між Фізичною особою - підприємцем Сокирком Василем Івановичем (Партнер) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА" було укладено додаткову угоду про розірвання договору надання послуг № У-2414 від 01.12.2024. Зі змісту цієї угоди вбачається, що замовник: Товариство з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА", в особі виконувача обов`язків директора департаменту партнерської мережі, директора філії Березуцького Костянтина Станіславовича, який діє на підставі довіреності, з одного боку та Партнер: ФОП Сокирко Василь Іванович, який діє на підставі виписки, з іншого боку, разом іменуються Сторони, а окремо - Сторона, уклали дану угоду про наступне: 
1. Сторони дійшли згоди, достроково припинити дію Договору надання послуг № У-2414 від 01 грудня 2024 р. (далі Договір). 
2. Договір надання послуг № У-2414 від 01 грудня 2024 р. є припиненим з моменту підписання Сторонами даної угоди 
3. Датою підписання угоди є дата зазначена у верхньому правому куті додаткової угоди. 
4. Сторони підтверджують, що на момент припинення дії Договору між ними немає неврегульованих спорів з приводу виконання його умов, а також будь-яких невиконаних Сторонами зобов`язань.
Вказана угода підписана всіма сторонами у сервісі електронного документообігу групи компаній "НОВА ПОШТА" і містить електронний підпис представника ТОВ "НОВА ПОШТА" Березуцького К. С., електронну печатку ТОВ "НОВА ПОШТА" та електронний підпис ФОП Сокирко Василя Івановича.
Дата підписання угоди Березуцьким К. С. зазначена, як 02.07.2025 об 14:18:30.
Дата підписання угоди Сокирко В. І. зазначена, як 03.07.2025 об 11:58:17.
Зважаючи на положення п. 2 і 3 цієї угоди Договір № У-2414 від 01.12.2024 припинив дію від 15.06.2025, оскільки саме щодо цієї дати сторони узгодили фактичне припинення правовідносин за договором.
Отже, Договір № У-2414 від 01.12.2024 було розірвано за взаємною згодою сторін від 15.06.2025.
Таким чином, суд першої інстанції встановив, що оскільки доказів визнання недійсною вказаної додаткової угоди до договору, доказів наявності судового спору щодо визнання її недійсною, доказів неналежності додаткової угоди до договору надання послуг № У-2414 від 01.12.2024 позивачем суду не надано, то відтак вказана додаткова угода є невід`ємною частиною договору надання послуг № У-2414 від 01.12.2024 та в силу ст. 204 ЦК України має юридичну силу, з чим апеляційний суд повністю погоджується.
Щодо взаєморозрахунків сторін за Договором № У-2414 від 01.12.2024, апеляційний суд зазначає наступне.
Акт звірки взаєморозрахунків за договором № У-2414, який надав позивач, стосується періоду з 01.04.2025 по 30.06.2025. Також, позивачем надано акти приймання-передачі наданих послуг №б.н04-2025 від 30.04.2025 на суму 748 296,31 грн.; №б.н05-2025 від 31.05.2025 на суму 706 942,30 грн.; №б.н06-2025 від 30.06.2025 на суму 317 875,72 грн.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що фактично правовідносини між сторонами завершились 15.06.2025. 
Позивач стверджує, що ним було нараховано 2 161 733,25 грн (в таблиці вказано як «Дебет») винагороди відповідачу. Разом з тим, відповідачем надано послуг за умовами договору на 1 773 114,33 грн (в таблиці вказано як «Кредит»).
Проте, з аналізу таблиці вбачається, що витрати («Кредит») позивача за вказаний період є меншими за фактичні надходження коштів («Дебет»). Тобто, за період з 01.04.2025 по 30.06.2025 позивачем було отримано коштів більше, аніж витрачено. Разом з тим, заявлені до стягнення 59 876,70 грн вказані як кінцеве сальдо.
В таблиці чітко відображені витрати позивача («Кредит»), які підтверджують сплату винагороди відповідачу, а саме: 
- 748 296,31 грн на підставі акта-приймання передачі послуг №б.н04-2025 від 30.04.2025;
- 706 942,30 грн на підставі акта-приймання передачі послуг №б.н05-2025 від 31.05.2025; 
- 317 875,72 грн на підставі акта-приймання передачі послуг №б.н06-2025 від 30.06.2025.
Отже, згідно з відомостями акта звірки позивачем було сплачено винагороду відповідачу саме у розмірі 1 773 114,33 грн та жодної переплати зі сторони позивача здійснено не було.
Кінцеве сальдо, що складає 59 876,70 грн, фактично, за своєю суттю є дебіторською заборгованістю, а не безпідставно набутими коштами.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що інша частина таблиці, що стосується даних від ФОП Сокирка В. С. не заповнена, підпису ФОП Сокирка В. С. цей документ не містить. За таких обставин, здійснити порівняння розрахунків між сторонами не можливо, оскільки інформація надана лише однією стороною. Тому такий акт звірки розрахунків втрачає свій сенс, оскільки як такої звірки розрахунків між сторонами здійснено не було. 
До того ж, в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують факт сплати позивачем відповідачу винагороди за виконання умов договору № У-2414 за період з 01.04.2025 по 30.06.2025. Немає жодних доказів, що свідчать про здійснення переказів позивачем на рахунок позивача на загальну суму у розмірі 2 161 733,25 грн.
Колегія суддів зазначає, що сам по собі акт звірки взаєморозрахунків є фіксуючим документом, який не є первинним і не доводить факту здійснення будь-яких господарських операцій - поставки, надання послуг тощо. Він є лише відображенням стану заборгованості та в окремих випадках - руху коштів у бухгалтерському обліку підприємств, які мають бути підтверджені накладними, актами, платіжками тощо. Таку позицію, зокрема, викладено в постановах ВС від 19.04.2018 у справі №905/1198/17, від 05.03.2019 у справі №910/1389/18, від 04.12.2019 у справі №916/1727/17.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем не надано достатніх доказів, які б підтверджували той факт, що позивачем на банківський рахунок ФОП відповідача були помилково переказані кошти на суму 59 876,70 грн.
Щодо заявлених до стягнення 3 641,24 грн, які позивач вказує як вартість послуг з транспортування відповідно до акта № НП-015121949 від 21.07.2025.
Колегія суддів констатує той факт, що в матеріалах справи не міститься акту № НП-015121949 від 21.07.2025. Суду не відомо, за який період стягується заявлення грошова сума та на яких саме підставах, не відомо чи стосується заявлена вимога правовідносин, що виникли між сторонами за договором № У-2414 від 01.12.2024. 
Оскільки, вказаний акт було складено після припинення правовідносин за договором № У-2414 за взаємною згодою сторін від 15.06.2025, то колегія суддів вважає, що вказаний акт не стосується правовідносин, що виникли за договором № У-2414. З огляду на зазначене, заявлена позивачем вимога про стягнення заборгованості у розмірі 3 641,24 грн є безпідставною. 
За таких обставин, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах наведених у апеляційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття апеляційного провадження, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість скарги та про відсутність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» не підлягає задоволенню з підстав викладених вище, а оскаржуване рішення Господарського суду Харківської області від 09.02.2026 у справі № 922/4303/25, яке відповідає вимогам ст. 236 ГПК України, має бути залишене без змін.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає, що оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, то судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст. 13, 73, 74, 77, 86, 129, 240, 269, 270, п.1 ч. 1 ст. 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, –

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Господарського суду Харківської області від 09.02.2026 у справі № 922/4303/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повна постанова складена 04.05.2026.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук 

Суддя В.С. Хачатрян