ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
36000, м. Полтава, вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, тел. (0532) 610-421, факс (05322) 2-18-60, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2026 Справа № 917/226/26 

Суддя Киричук О.А. при секретарі судового засідання Тертичній О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу
за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЮНЕКС БАНК» (03040, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 14; код ЄДРПОУ: 20023569)
до Фізичної особи-підприємця Бурсака Володимира Владиславовича ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 )
про стягнення 166 353,52 грн 

без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ: 

17.02.2026 АТ «ЮНЕКС БАНК» звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до ФОП Бурсака В.В., в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 166 353,52 грн. заборгованості по кредитному договору №31.181.0325.1 від 31.03.2025 року, з яких: заборгованість по поверненню кредитних коштів - 146 044,56 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентам та комісіям - 20 308,96 грн.
В обґрунтування позову вказує що відповідач порушує умови укладеного між ними Кредитного договору. Не повертає належні позивачу кошти.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 23.02.2026 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі, розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (за наявними у справі матеріалами), встановити сторонам строки для подання заяв по суті та клопотань.
Ухвалу у справі від 23.02.2026 доставлено позивачу до Електронного кабінету ЄСІТС. Водночас зазначену ухвалу, направлену відповідачу за адресою місцезнаходження, повернуто на адресу суду із відміткою поштового відділення "адресат відсутній".
Розпорядженням керівника апарату суду 17.03.2026 року № 80 на підставі п. 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 917/226/26 у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 .
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2026 року справу № 917/226/26 розподілено судді Киричуку О.А.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 18.03.2026 суд постановив прийняти справу № 917/226/26 до свого провадження, почати розгляд справи № 917/226/26 спочатку, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Ухвалу у справі від 18.03.2026 доставлено позивачу до Електронного кабінету ЄСІТС. Водночас зазначену ухвалу, направлену відповідачу за адресою місцезнаходження, повернуто на адресу суду із відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".
Згідно із п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (абзац третій підпункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", яка стосується попередньої редакції ГПК України та на даний час є чинною).
Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "За закінченням терміну зберігання", "Адресат вибув", "Адресат відсутній" і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи, можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій (позиція сформована в ухвалі Верховного Суду від 24.03.2021 в адміністративному провадженні №К/9901/35851/20 та підтримана у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 215/7312/20 від 23.11.2023).
Окрім того, суд зазначає, що ухвалу про відкриття провадження у справі №917/226/26 офіційно оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень -www.reyestr.court.gov.ua, доступ до якого є безоплатним та цілодобовим.
Суд вважає, що ним було виконано умови Господарського процесуального кодексу України стосовно належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи, проте своїми процесуальними правами відповідач не скористався, відзив на позов не надав.
Суд враховує, що згідно ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Враховуючи те, що подані сторонами у цій справі докази, дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір по суті й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у справі № 917/226/26.
Судом враховано, що за ч.13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Для забезпечення процесуальних прав сторін, прийняття рішення судом відкладалося.
Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.
31 березня 2025 року Акціонерне Товариство «ЮНЕКС БАНК» (далі – Банк) та Фізична особа-підприємець Бурсак Володимир Владиславович (далі – Позичальник, Відповідач), уклали Кредитний договір №31.181.0325.1 (далі - Кредитний договір), на умовах, що зазначені в ньому. 
Відповідно до п.1.1. Кредитного договору Банк на умовах Договору, зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти, що надаються одноразово, у тимчасове користування, на умовах забезпеченості, повернення, платності, строковості та цільового характеру використання, в розмірі та на умовах визначених в цьому Договорі (надалі – Кредит), а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та вчасно повернути Банку Кредит, а також сплачувати на користь Банка проценти та комісії за користуванням кредитом в розмірі, в строки/терміни та на умовах, визначених цим Договором.
Відповідно до п.2.4. Кредитного договору Сторони домовились, що Банк здійснює надання кредиту в день укладення цього Договору.
В порядку й на умовах відповідно до пунктів 2.6. Кредитного договору Позичальник зобов`язався погасити заборгованість за Кредитом відповідно до Графіку, зазначеного в додатку 1 до Договору, що є його невід`ємною частиною.
Відповідно до п.3.1. Кредитного Договору нарахування процентів здійснюється у валюті кредиту на суму заборгованості за кредитом за весь строк користування кредитом, починаючи з дня надання кредиту по день, що передує дню його повернення в повному обсязі, за методом «факт/факт». Проценти нараховуються банком щомісячно (не рідше одного разу на місяць) в такому порядку:
в перший місяць користування Кредитом – за період з дня надання Кредиту по останній календарний день поточного місяця включно;
в другий та наступні місяці користування кредитом – за період з першого по останній календарний день поточного місяця включно;
в місяць, в якому здійснюється погашення заборгованості за кредитом в повному обсязі – за період з першого календарного дня поточного місяця по день, що передує дню погашення заборгованості за кредитом в повному обсязі.
Відповідно до п.3.2. Кредитного Договору сплата процентів здійснюється Позичальником щомісячно, починаючи з другого місяця користування Кредитом, шляхом перерахування суми нарахованих процентів в валюті Кредиту на транзитний рахунок не пізніше 10 (десятого) числа місяця, наступного за звітним та в день погашення заборгованості за Кредитом в повному обсязі. Якщо 10 (десяте) число місяця припадає на неробочий або святковий день сплата процентів здійснюється не пізніше робочого (банківського) дня, що передує 10 (десятому) числу місяця, наступного за звітним.
Відповідно до п.3.3. Кредитного Договору датою сплати процентів за користування Кредитом вважається дата зарахування коштів на транзитний рахунок, якщо зарахування відбулося протягом операційного часу та дата наступного робочого дня, якщо зарахування відбулося у післяопераційний час.
Відповідно до п.3.5. Кредитного Договору проценти на прострочену заборгованість за кредитом, починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном, який визначений згідно з п.п.1.2., 2.6. цього Договору, або наступного за днем, який встановлений у відповідній вимозі Банка як кінцевий термін для здійснення дострокового погашення заборгованості за цим Договором, нараховуватимуться Банком щоденно.
Відповідно до п.5.2.2. Кредитного Договору Позичальник зобов`язується забезпечувати своєчасне та в повному обсязі повернення Кредиту шляхом погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів та комісій, а також можливої неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків, завданих, зокрема, внаслідок невиконання (неналежного виконання) Позичальником своїх обов`язків за Договором.
Відповідно до п.5.3.3. Кредитного Договору Банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів та/або комісій у випадку затримання позичальником сплати частини Кредиту та/або процентів або інших платежів, передбачених цим договором.
Позичальник отримав кредитні кошти в сумі (Сума Кредиту) 204 000,00 грн. Факт отримання Відповідачем кредитних коштів підтверджується платіжною інструкцією №19106 від 31.03.2025 року.
Позивач вказує, що:
- відповідач не виконує свої зобов`язання належним чином, не сплачує щомісячні платежі за кредитом, проценти за користування кредитом та інші платежі, тим самим допускаючи порушення умов Кредитного договору.
- 30.12.2025 року він направив Відповідачеві (на останню відому поштову адресу Відповідача) вимогу про дострокове повернення кредитних коштів і усунення порушення умов кредитного договору.
- Відповідач не вчинив дій, які свідчили б про намір погасити заборгованість у добровільному порядку. При цьому, не надавав в АТ «ЮНЕКС БАНК» інформацію про зміну своєї адреси.
- станом на 09 лютого 2026 року загальна заборгованість Фізичної особи- підприємця Бурсака Володимира Владиславовича перед АТ «ЮНЕКС БАНК» за Кредитним договором становить 166 353 гривень 52 копійок, з яких заборгованість по поверненню кредитних коштів: 146 044,56 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентам та комісіям: 20 308,96 грн.
Доказів протилежного матеріали справи не містять.
Враховуючи те, що Відповідач протягом тривалого часу не в повному обсязі сплачував щомісячні платежі на погашення кредиту, проценти за користування кредитними коштами, не усунув порушення умов кредитного договору, Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором у розмірі, що зазначений вище.
При вирішенні справи судом досліджено докази, наявні у матеріалах справи.
Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Статтями 525, 526 ЦК України, що кореспондуються за змістом з положеннями ст. 193 ГК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно положень ч. 1 та ч. 2 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1047 ЦК України передбачено, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За частиною ж другою цієї статті якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому на підставі статті 1048 цього Кодексу.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.1-2 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Укладений між банком та відповідачем договір є підставою для виникнення у сторін за цим договором кредитних правовідносин відповідно до ст. 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Приписами статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Враховуючи надані позивачем докази, суд вважає, що обставини отримання відповідачем суми кредиту у розмірі 204 000,00 грн є доведеними, тобто позивач виконав свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі.
Суд встановив, що відповідно до пункту 1.2. Кредитного договору, кінцевим терміном повернення Кредиту є 30 квітня 2027 року.
Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що відповідачем було порушено зобов`язання по оплаті кредиту згідно узгодженого сторонами графіку, цю обставину відповідач не спростував.
Позивач у зв`язку з порушенням Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором щодо сплати кредиту у встановлені строки, відповідно до умов Кредитного договору реалізував право на дострокове повернення кредиту, направивши 30.12.2025 року вимогу про дострокове повернення кредитних коштів і усунення порушення умов кредитного договору. Зазначені вимоги позивача були залишені відповідачем без відповіді та задоволення.
Ця обставина відповідачем не спростована.
Позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість за Договором, яка станом на 09 лютого 2026 року склала 166 353,52 грн., з яких заборгованість по поверненню кредитних коштів - 146 044,56 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентам та комісіям - 20 308,96 грн.
Перевіривши наданий позивачем до позовної заяви розрахунок суми заборгованості за кредитом, процентам та комісіям, суд встановив, що розрахунки є арифметично правильними та здійснені у відповідності до умов Кредитного договору.
Суд встановив, що відповідач при розгляді справи не повідомляв про сплату ним заборгованості за отриманим кредитом та за нарахованою комісією за користування кредитом. Докази, що б спростовували доводи позивача або підтверджували сплату відповідачем заборгованості за отриманим кредитом та комісії, у матеріалах справи відсутні.
За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи, зокрема, є : позовна заява; відзив на позовну заяву.
Відповідач контррозрахунку ціни позову не надав, незгоди щодо арифметичної правильності розрахунку у відзиві не висловив, вимогу не заперечив.
Згідно з приписами частини 4 статті 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.
Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.
Допустимих доказів в спростування зазначеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.
Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 166 353,52 грн. заборгованості по кредитному договору №31.181.0325.1 від 31.03.2025 року (з яких: заборгованість по поверненню кредитних коштів - 146 044,56 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентам та комісіям - 20 308,96 грн.), підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного.
Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2662,40 грн.
Керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бурсака Володимира Владиславовича ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЮНЕКС БАНК» (03040, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 14; код ЄДРПОУ: 20023569)146 044,56 грн. заборгованості по поверненню кредитних коштів, 20 308,96 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими процентам та комісіям, а також суму судового збору у розмірі 2662,40 грн.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Киричук О.А.