Справа № 127/33896/25 
Провадження № 33/801/674/2026
Категорія: 146 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бернада Є. В.
Доповідач: Сало Т. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Конюшка Дениса Борисовича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2026 року в справі про притягнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,
встановив:
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2026 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 КУпАП, закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою справу закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
У скарзі зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази того, що він об`єктивно мав технічну можливість уникнути наїзду на перешкоду. Відповідно до п.12.3 Правил дорожнього руху, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Суд помилково розцінив неможливість проведення експертизи як підтвердження його вини, тоді як відсутність експертного висновку означає, що в матеріалах справи відсутні обґрунтовані докази того, що в його діях були невідповідності вимогам п. 12.1 та п. 12.3 Правил дорожнього руху, і що ці невідповідності знаходяться у причино-наслідковому зв`язку з ДТП.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши адвоката Конюшка Д.Б., який підтримав апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №491322, складеного поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області капралом поліції Бондарчуком М.Р., 23 жовтня 2025 року о 07 год. 26 хв. в м. Вінниці по вул. Немирівське шосе, 94 В, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Toyota Avensis, д.н.з. НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб відповідно реагувати на її зміну, у разі виникнення небезпеки не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, у результаті чого скоїв наїзд на рекламний банер. Внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.п. б) 2.3, п. 12.1 та п. 12.3 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП (а.с.1).
У підпункті б) пункту 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний  бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до пункту 12.1 Правил дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
За змістом пункту 12.3 Правил дорожнього руху, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
До протоколу про адміністративне правопорушення додано схему місця ДТП, яка сталася 23 жовтня 2025 року о 07 год. 26 хв. по вулиці Немирівське шосе, 94 В, в с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області. На вказаній схемі зображено: ділянку дороги, на якій сталась ДТП; сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів; транспортний засіб, причетний до ДТП, координати його розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів; описано про отримання транспортним засобом пошкодження (а.с.3).
У письмових поясненнях від 23 жовтня 2025 року ОСОБА_1 зазначив, що рухаючись по вул. Немирівське шосе, на першому перехресті при в`їзді у Вінницю, їдучи на зелене світло побачив виїжджаючий з другорядної дороги с.Вінницькі Хутори автомобіль Рено. Ухиляючись від зіткнення з автомобілем Рено, він намагався зупинити автомобіль бордюром, так як дорога була слизька він доїхав до стели Мазда. Рухався з дозволеною швидкістю (а.с.4).
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 від 23 жовтня 2025 року, рухаючись з ЖК «Сімейний Комфорт», що на Немирівському Шосе, доїхав до перехрестя і почав здійснювати розворот на зелене світло світлофору, переконавшись, що немає зустрічного руху транспорту, рухався з допустимою швидкістю в межах міста. Здійснивши поворот наліво в сторону міста закінчив маневр і в дзеркало заднього виду побачив, як автомобіль, який рухався в тому ж напрямку і знаходився позаду нього, рухався з великою швидкістю, водій не дотримався безпечної відстані, не впорався з керуванням та в`їхав в стелу автомобільного салону Мазда, яка встановлена за перехрестям з правої сторони на узбіччі, чим пошкодив власний автомобіль і стелу (а.с.5).
Суд першої інстанції за результатами розгляду справи вважав, що для вирішення питання щодо наявності правових підстав для закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків давності суд має попередньо вирішити питання щодо доведеності чи недоведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, за фактом якого складений відповідний протокол. 
Факт недотримання ОСОБА_1 вимог пунктів 12.1 та 12.3 ПДР підтверджений в судовому засіданні, а відтак діяння ОСОБА_1 охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, за ознаками порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Встановивши, що правопорушення було вчинене 23 жовтня 2025 року і на час розгляду справи сплив строк накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП. 
За змістом ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
ОСОБА_1 , звертаючись до суду із апеляційною скаргою вважає, що провадження у справі мало бути закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність в якого діях складу адміністративного правопорушення.
Так, ОСОБА_1 стверджує, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні докази того, що він об`єктивно мав технічну можливість уникнути наїзду на перешкоду, при цьому посилається на п.12.3 Правил дорожнього руху.
Однак, у вказаному пункті йде мова про можливість водія об`єктивно виявити небезпеку для руху чи перешкоду, а не об`єктивну можливість уникнути наїзду на неї.
Після перегляду відео та співставивши обставини, відображені на відео, з письмовими поясненнями ОСОБА_1 апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 під час руху не був уважним, адже автомобіль «Рено» не виїжджав з другорядної дороги (пояснення  ОСОБА_1 ), а здійснював розворот – маневр, під час якого транспортний засіб змінює напрямок свого руху на протилежний.
Стверджуючи у письмових поясненнях про те, що він рухався з безпечною швидкістю, ОСОБА_1 не зазначив швидкість руху його автомобіля.
З відеозапису з камер спостереження вбачається (співвставивши візуально швидкість автомобіля ОСОБА_1 із швидкістю транспортного засобу в попутному напрямку), що ОСОБА_1 рухався досить швидко, тому є зрозумілим чому ОСОБА_1 не застосував екстрене гальмування, а направив автомобіль в бік.
Такий маневр також свідчить про запізнілу реакцію на перешкоду, яка стала несподіванкою для водія, що підтверджує неуважність водія, який в населеному пункті їхав зі швидкістю 50 км/годину.
Крім того, як стверджується в письмових поясненнях ОСОБА_1 , дорога була слизькою, а отже він повинен був передбачити і це, однак неуважність та небезпечна швидкість на слизькій дорозі призвели до ДТП.
Крім сказаного, апеляційний суд бере до уваги той факт, що в діях іншого водія ОСОБА_2 поліцейські не вбачали порушень вимог Правил дорожнього руху і протокол про адміністративне правопорушення відносно нього не складали.
Тобто, оцінивши ситуацію після опитування водіїв та огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, поліцейські прийшли до висновку, що у даній дорожньо-транспортній пригоді винен саме ОСОБА_1 ..
Підсумовуючи апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП,
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя  Т.Б. Сало