Справа № 466/1854/26
Провадження № 2/466/2097/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2026 року м. Львів
Шевченківський районний суд м. Львова
в складі: головуючий суддя Едер П. Т.
секретар с/з Якубів І. О. 
з участю: позивача ОСОБА_1 
представника позивача Кавалець Л. П. 
представника позивача Дейнеки В. С.
представника відповідача Колошкіна П. І. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,-
у с т а н о в и в:
06 березня 2026 на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява адвоката Кавалець Лесі Петрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, у якій просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 30 000,00 грн, щомісячно, починаючи з 17 лютого 2026 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 30 000,00 грн, щомісячно, починаючи з 17 лютого 2026 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати.
Стислий виклад позиції позивача.
Обґрунтування позивача.
Позивач зазначає, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 01 серпня 2018 року зареєстровано шлюб у Шевченківському районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 307.
У шлюбі у сторін народилась спільна дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19.09.2018).
Також, відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 09.09 2024 у справі № 466/8385/24, відповідач є усиновлювачем та записаний батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 12.10.2024). 
За доводами позивача, з жовтня 2025 року позивач з відповідачем разом не проживають, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Станом на дату подання цієї позовної заяви у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває позовна заява відповідача про розірвання шлюбу. 
Також позивач зазначає, що діти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , проживають та мають зареєстроване місце проживання разом з нею.
Після фактичного припинення шлюбних відносин сторони домовились, що відповідач щомісячно до 12 числа місяця перераховуватиме на банківський рахунок позивача грошові кошти на утримання дітей, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у розмірі 60 000,00 грн - по 30 000,00 грн на кожну дитину. На виконання домовленості, починаючи з жовтня 2025 року, відповідач щомісячно надсилав позивачу кошти на банківські рахунки (виписки з рахунків додаються): у жовтні 2025 року 62 000,00 грн; у листопаді 2025 року 47 000,00 грн (за вирахуванням 15 000,00 грн, витрачених відповідачем на дитячий одяг); у грудні 2025 року 60 000,00 грн; в січні 2026 року 65 000,00 грн.
Однак, починаючи з лютого 2026 року між позивачем та відповідачем виник спір щодо подальшого грошового утримання дітей відповідачем та його розміру, відповідач припинив надсилати кошти і майже припинив будь-яке спілкування з позивачем та дітьми, що і стало підставою для подання цієї позовної заяви.
Позивач звертає увагу, що на утримання дітей, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в тому числі на харчування, одяг, дозвілля, розваги, медичні витрати та допомогу няні, необхідні значні витрати. Крім навчання в школі, діти відвідують різні гуртки (вокал, фортепіано, футбол, спорт) та репетиторів з української та англійської мов, всі з яких є платними. В сукупності на утримання двох дітей потрібно близько 100 000,00 гривень в місяць і з дорослішанням дітей їх потреби та, очевидно, витрати на їх забезпечення лише збільшуватимуться. Підтвердити описані вище витрати на утримання дітей може і сам відповідач, оскільки до моменту фактичного припинення шлюбу і спільного проживання з позивачем і дітьми, брав у цьому безпосередню участь, у зв`язку з чим, власне, і погодився надавати позивачу грошові кошти на утримання дітей в розмірі 60 000,00 грн щомісячно.
Оскільки позивач одна не може забезпечити належний рівень життя для двох дітей, вважає, що відповідач, який є здоровим та працездатним, має власний бізнес -є засновником та директором ТОВ «НОРД ДЕВЕЛОПМЕНТ», а також одним із засновників ТОВ «СТ СОЛЮШИНС» - тобто має постійний стабільний дохід, нещодавно отримав значну суму коштів (більше 20 000 000,00 грн) за продаж корпоративних прав (копія акту приймання передачі додається), має можливість та повинен сплачувати аліменти в погодженому раніше розмірі 60 000,00 грн - по 30 000,00 на кожну дитину
Також позивач зазначає, що грошові кошти, отримані відповідачем від продажу корпоративних прав є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, оскільки набуття цих корпоративних прав і їх продаж відбулося за час шлюбу між ними.
Враховуючи наведене вище, стягнення з відповідача аліментів у розмірі 60 000,00 грн по 30 000,00 грн на кожну дитини щомісячно позивач вважає достатнім для забезпечення та збереження належного рівня життя, який мали діти сторін, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , до виникнення спору про стягнення аліментів та їх розмір, а також співрозмірним та таким, що забезпечує рівність обов`язків позивача та відповідача щодо дітей.
Обґрунтування заперечень відповідача.
Відзив на позовну заяву відповідачем ОСОБА_4 , в порядку ст. 178 ЦПК України у встановлений судом строк до суду подано не було не подано.
08 червня 2026 на адресу суду через систему «Електронний суд» поступили додаткові пояснення у справі представника відповідача адвоката Колошкіна П. І., у яких зазначає, що у позовній заяві позивач стверджує, що після фактичного припинення шлюбних відносин сторони домовились, що відповідач щомісячно перераховуватиме на банківський рахунок позивачки грошові кошти на утримання дітей у розмірі 60 тис. грн. (по 30 тис. грн на кожну дитину). Також позивач стверджує, що відповідач майже припинив будь-яке спілкування з дітьми. На думку відповідача, такі заяви позивача є неправдивими, фрагментарними та маніпулятивними, що обґрунтовується наступним. Між відповідачем не було досягнуто повної та безумовної згоди щодо подальшого утримання дітей та обов`язкових виплат, які повинен здійснювати відповідач щомісяця (зокрема, не було досягнуто згоди щодо їх розміру та періодичності). Кошти, що отримував позивач у вказаний вище період, були добровільними виплатами відповідача, які він здійснював з власної ініціативи, беручи до уваги, що в той період відповідач все ще розраховував на примирні процедури та фактичне воз`єднання сім`ї (фактичних шлюбних відносин з позивачем). Для відповідача прийняття рішення про звернення до суду із позовною заяву про розірвання шлюбу було складним рішенням, яке безліч разів відкладалось та неодноразово затягувалось, оскільки відповідач ( ОСОБА_4 у справі про розірвання шлюбу виступає позивачем) бажав зберегти шлюб. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 14.01.2026 по справі № 466/280/26 позовну заяву про розірвання шлюбу задоволено. Проте станом на даний момент дане рішення суду не набрало законної сили, оскільки самим відповідачем подано апеляційну скаргу, за якою ухвалою від 20.04.2026 Львівським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження, яке і досі триває.
Сторона відповідача зауважує, що навіть якби між сторонами існувала така домовленість про утримання дітей, то вона не відповідала б імперативним вимогам ст. 189 СК України, адже не мала б ні простої письмової, ні нотаріальної форми, відтак, з огляду на ст. 220 ЦК України, вважалася б юридично нікчемною.
Також представник відповідача зазначає, що слова позивача про те, що відповідач майже припинив будь-яке спілкування з дітьми не підтверджуються жодними доказами. відповідач підтримує зв`язок із дітьми та намагається зберегти з ними теплі та близькі зв`язки, незважаючи на перешкоди зі сторони позивача (обмеження дистанційного спілкування батька з дітьми та створення для нього негативного образу перед дітьми) адже діти станом на даний момент проживають з матір`ю, а тому, беручи до уваги їх малолітній вік, перебувають під її контролем та впливом. На підтвердження зацікавленості відповідача у спілкуванні з дітьми та бажанні брати активну участь у їх вихованні, останнім подано до Шевченківського районного суду м. Львова позовну заяву про визначення графіку побачень з дітьми (справа № 466/285/26), яка досі розглядається.
Щодо обґрунтованості заявленого в позові розміру аліментів, то на думку відповідача, такий розмір є неспівмірним з обставинами справи та поверхневим у своєму обрахунку, зважаючи на таке. Позивач не обґрунтувала належним чином заявлений розмір аліментів. Позивач не довела, що стан здоров`я та матеріальне становище дитини вимагають співмірно більшого розміру аліментів. Навпаки, діти є абсолютно здорові (фізично та психологічно), не відстають у розвитку, не мають хронічних захворювань, не мають встановленої групи інвалідності, не потребують постійного догляду за висновком МСЕК/ЛКК тощо. Матеріальне становище дітей повністю забезпечене. Позивач у позові не зазначила і не підтвердила документально, яких саме життєво необхідних благ чи предметів першої потреби діти позбавлені, і яким чином заявлена нею сума аліментів вплине на покращення їхнього становища. Позивач у позовній заяві прямо підтверджує факт належного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків. При визначенні розміру аліментів суду варто зважити на те, що відповідач одноосібно та в повному обсязі забезпечував фінансове утримання дітей протягом усього періоду шлюбу. Він не лише не має наміру припиняти таку підтримку в майбутньому, а й прагне брати активну особисту участь у їхньому вихованні. Підтвердженням цього є факт ініціювання відповідачем окремого судового процесу у Шевченківському районному суді м. Львова щодо визначення графіку побачень та порядку участі у вихованні дітей. 
Крім того, представник відповідача зазначає, що незважаючи на задовільний стан здоров`я відповідача, його матеріальне становище є хитким. Це пояснюється тим, що відповідач є фізичною особою-підприємцем, а характерною рисою будь-якої підприємницької діяльності є ризиковість, під якою розуміється відсутність гарантії прибутку, суб`єктивний та об`єктивний ризики. Ні позивач, ні відповідач, ні будь-яка інша особа не може передбачити, а тим більше гарантувати, що наявний дохід відповідача залишиться незмінним протягом кількох років (не кажучи вже про момент досягнення дітьми повноліття). У своїх доводах позивач, зокрема, посилається на отримання відповідачем доходу від продажу частини частки у статутному капіталі ТОВ «СТ СОЛЮШНС» в загальній сумі нібито 20 млн. грн., долучаючи до суду акт приймання-передачі частини частки у статутному капіталі від 17.01.2025. Проте на думку відповідача цей акт не є належним доказом, адже не підтверджує отримання відповідачем якої-небудь суми коштів, в акті вказується лише номінальна вартість частини частки. Відтак навіть теоретично подібного роду одноразовий дохід не може мати правове значення під час визначення розміру аліментів, які, у свою чергу, є постійними сталими виплатами. Крім того, матеріальний стан відповідача характеризується повною відсутністю у нього на праві власності будь-яких житлових чи нежитлових приміщень. У власності відповідача знаходяться лише дві земельні ділянки, що підтверджується витягом з РРП. Водночас у власності позивача перебувають дві земельні ділянки, а також житловий будинок, загальною площею 113,7 кв.м. (витяг з РРП долучається). Наявність у позивача на праві приватної власності великого житлового будинку, у якому вона фактично продовжує проживати з дітьми, можна і варто віднести до «інших обставин, що мають істотне значення» при визначенні судом розміру аліментів відповідно до п. 4 ст. 182 СК України, так як Позивач не зазнає додаткових витрат на оренду чи будівництво житла.
Також представник відповідача зазначає, що у відповідача наявні інші діти, а саме ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження додається). Дитина перебуває на його утриманні та потребує такої ж матеріальної підтримки, як і діти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Так, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 01.02.2018 по справі № 462/2724/17 позовну заяву ОСОБА_10 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задоволено повністю. Ухвалено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1/4 частки від його заробітної плати (всіх доходів), починаючи від дня пред`явлення позову, з 20 червня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 на її утримання аліменти в розмірі 1/4 від його заробітної плати (всіх доходів), починаючи від дня пред`явлення позову, з 20 червня 2017 року і до досягнення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьохрічного віку до ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
У подальшому рішенням Франківського районного суду м. Львова від 11 червня 2019 року по справі № 465/7502/18 позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_10 про зміну способу стягнення аліментів задоволено повністю. Ухвалено стягувати з ОСОБА_4 аліменти на корить ОСОБА_10 на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій формі у розмірі 10000 тисяч гривень щомісячно, починаючи з часу набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Ухвалено стягувати з ОСОБА_4 аліменти на корить ОСОБА_10 на її утримування у твердій грошовій формі у розмірі 3000 грн. починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьохрічного віку до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Тобто наявне судове рішення, що набрало законної сили, яким розмір аліментів на утримання однієї дитини відповідача визначено у розмірі 10 тис. грн. 
Заявлений позивачем розмір спрямований на одноосібне стягнення майже всіх його фінансових ресурсів. Задоволення позовних вимог у тому надмірному обсязі, який вимагає позивач, призведе до грубого та прямого порушення прав і законних інтересів іншої дитини відповідача - ОСОБА_9 . Фінансові можливості відповідача будуть штучно зведені до мінімуму на користь лише двох дітей, що унеможливить надання аналогічної, гарантованої законом матеріальної підтримки третій дитині. При визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний дотримуватися розумного балансу інтересів, щоб стягнення коштів на утримання одних дітей не перетворювалося на дискримінацію та позбавлення належних умов існування для іншої дитини того ж батька.
Так, з урахуванням принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дитини і таких загальних засад цивільного законодавства як розумність та справедливість, при визначенні розміру аліментів Відповідач частково визнає позов та вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню, а саме: стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 6 000,00 (шість тисяч) грн, щомісячно, починаючи з 17 лютого 2026 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 6 000,00 (шість тисяч), щомісячно, починаючи з 17 лютого 2026 року і до досягнення дитиною повноліття; судові витрати розподілити між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 09 березня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представники адвокат Кавалець Л. П., адвокат Дейнека В. С. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні викладеній позовній заяві, просили такі задовольнити.
У судовому засіданні представник відповідача адвокат Колошкін П. І. заперечив позовні вимоги, зазначив, що відповідач визнає позов частково, а саме стягнення аліментів у розмірі 6000,00 грн. на кожну дитину.
Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, приходить наступного висновку.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 01 серпня 2018 року зареєстровано шлюб у Шевченківському районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 307, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_3 від 01.08.2018.
У шлюбі у сторін народилась спільна дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19.09.2018.
Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 09.09 2024 у справі № 466/8385/24, Відповідач є усиновлювачем та записаний батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 12.10.2024). 
Діти проживають разом з позивачем.
У судовому засіданні не спростовано доводів позивача, що діти сторін знаходяться на утриманні матері.
Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено устатті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установленихКонституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України передбачено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Європейський суд з прав людини зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, N 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 1 б липня 2015 Року). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, N 31111 /04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).
Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.
Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Згідно з виписок з рахунків, починаючи з жовтня 2025 року, відповідач ОСОБА_4 щомісячно надсилав позивачу ОСОБА_1 кошти на банківські рахунки: у жовтні 2025 року 62 000,00 грн; у листопаді 2025 року 47 000,00 грн (за вирахуванням 15 000,00 грн, витрачених Відповідачем на дитячий одяг); у грудні 2025 року 60 000,00 грн; в січні 2026 року 65 000,00 грн.
Судом встановлено, що у відповідача є інші діти, а саме ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 . Дитина перебуває на його утриманні.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 01.02.2018 по справі № 462/2724/17 позовну заяву ОСОБА_10 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задоволено повністю. Ухвалено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1/4 частки від його заробітної плати (всіх доходів), починаючи від дня пред`явлення позову, з 20 червня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 на її утримання аліменти в розмірі 1/4 від його заробітної плати (всіх доходів), починаючи від дня предявлення позову, з 20 червня 2017 року і до досягнення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьохрічного віку до ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 11 червня 2019 року по справі № 465/7502/18 позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_10 про зміну способу стягнення аліментів задоволено повністю. Ухвалено стягувати з ОСОБА_4 аліменти на корить ОСОБА_10 на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій формі у розмірі 10000 тисяч гривень щомісячно, починаючи з часу набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Ухвалено стягувати з ОСОБА_4 аліменти на корить ОСОБА_10 на її утримування у твердій грошовій формі у розмірі 3000 грн. починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьохрічного віку до ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтями 183 та 184 СК України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів.
Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789 від 27.02.1991, визнається право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що обраний нею такий розмір аліментів є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дітей, враховуючи, що обов`язок по утриманню дитини лягає на обох батьків в рівних частках.
На підставі наданих доказів, враховуючи часткове визнання позову відповідачем, з урахуванням принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і таких загальних засад цивільного законодавства як розумність та справедливість, при визначенні розміру аліментів суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі 15000,00 грн. на кожну дитину. Суд вважає, що такий розмір аліментів є виправданий дійсними потребами дітей і не призведе до порушення прав відповідача.
З огляду на викладене, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України, слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судового збору в дохід держави, оскільки позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір». 
У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1331,20 грн.
Керуючись ст. ст. 141, 180, 182-184 СК України, ст. ст. 4, 11, 12, 13, 77, 81, 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 354, 430 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів - задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 15000 00 грн, щомісячно, починаючи з 06 березня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 15 000,00 грн, щомісячно, починаючи з 06 березня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , в дохід держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн. (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення складено 15.06.2026 року.
  Суддя	  	 П.  Т.  Едер