Справа № 758/10823/20 
Категорія 43 
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2026 року Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді - Захарчук С. С.,
за участю секретаря судового засідання - Савенко Д. С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_5 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Зазначали, що 16.07.2019 сталося залиття їх квартири АДРЕСА_1 .
17.07.2019 ОСОБА_2 звернулася до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» з заявою щодо вжиття заходів та встановлення причин залиття квартири.
22.07.2019 комісією КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» складено акт, відповідно до якого залиття їх квартири сталося внаслідок того, що лопнув фільтр лічильника гарячого водопостачання в квартирі АДРЕСА_2 з вини відповідачів, які є власниками зазначеної квартири.
13.09.2019 ОСОБА_2 звернулася до Суб`єкта оціночної діяльності щодо оцінки матеріального збитку, завданого залиттям квартири, відповідно до звіту розмір збитків, заподіяних залиттям квартир складає 251 388 грн.
Посилаючись на зазначені обставини, позивачі просив стягнути солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 251 388 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.
Крім того, зазначали, що внаслідок залиття належної їм квартири їм було завдано моральну шкоду, яка полягала у хвилюваннях, незручностях в побуті, витраченням часу на відновлення квартири, яка пошкоджена внаслідок її залиття, у зв`язку з чим, просили стягнути солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та на користь ОСОБА_2 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Крім того, просили стягнути солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_2 1 171,80 грн. збитків.
Відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 11.06.2025 в залучено в якості правонаступника померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_3 .
Заперечуючи проти позову ОСОБА_4 у відзиві на позов вказала на те, що після одруження з ОСОБА_7 13.08.2016 змінила прізвище на « ОСОБА_8 » та переїхала до м. Вишгорода на постійне місце проживання.
З моменту свого народження по теперішній час вона жодного разу не проживала у квартирі АДРЕСА_2 .
05.02.2015 вона отримала свідоцтво про право на спадщину на частину вказаної квартири після померлої ОСОБА_9 .
Посилаючись на те, що залиття квартири позивачів сталося не з її вини, просила відмовити у позові до неї у повному обсязі.
Відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 01.12.2021, занесеної до протоколу судового засідання, до участі у справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_5 .
У судове засідання ОСОБА_5 не з`явився, був повідомлений про дату та час судового засідання належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України ухвалив розглядати справу за відсутності третьої особи - ОСОБА_5 .
У судовому засіданні позивачі підтримали позов з викладених у ньому підстав та просили його задовольнити у повному обсязі.
У судовому засіданні ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечила, просила відмовити у його задоволенні.
Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_16, проти задоволення позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні.
Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Судом установлено, квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 
Квартира АДРЕСА_2 на праві власності належить ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
17.07.2019 ОСОБА_2 звернулася до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» з заявою про те, що 16.07.2019 було затоплено квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим, просила встановити причину залиття квартири.
22.07.2019 комісією КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» Дільниця № 4 складено акт, який було затверджено начальником дільниці № 4 ОСОБА_15, відповідно до якого комісія в складі: старшого майстра ремонтної дільниці ОСОБА_11 , майстра ремонтної дільниці ОСОБА_12 , майстра дільниці з експлуатації та ремонту житлового фонду ОСОБА_13 провели обстеження квартири АДРЕСА_1 .
При обстеженні квартири зафіксовано: 
Коридор (12,8 кв.м.): на стелі спостерігається відшарування шпалер та руді плями по всій площині; на стінах спостерігаються руді плями на шпалерах орієнтовно до 10 кв.м.
Кімната (19,6 кв.м.): на стелі спостерігається відшарування шпалер та руді плями по всій площині; на стінах спостерігаються руді плями на шпалерах орієнтовно до 28 кв.м.; віконні відкоси по всій площині в рудих плямах; на підлозі спостерігається відшарування паркетної дошки від основи орієнтовно до 13 кв.м.; деформувалася дверна колобка в кімнаті.
Кімната (12 кв.м.): на стелі спостерігається відшарування шпалер та руді плями орієнтовно площею до 12 кв.м.; на стінах спостерігається відшарування шпалер та руді плями орієнтовно площею до 7 12 кв.м.
Кімната (10,7 кв.м.): на стелі спостерігаються руді плями на шпалерах орієнтовно площею до 4 кв.м.
Кухня (8,4 кв.м.): на стелі, по водоемульсійному пофарбуванню, спостерігаються руді плями та тріщини по всій площині; на стінах спостерігається часткове відшарування шпалер на стиках орієнтовно площею до 12 кв.м.
Деформувалися дверні коробки у ванній кімнаті та туалеті. 
Зі слів мешканців, ремонт квартири проводився протягом 2005-2006 років.
Залиття сталося, тому що лопнув фільтр лічильника гарячого водопостачання в квартирі №117 встановлений мешканнями власними силами.
Відповідно до звіту про оцінку матеріального збитку від пошкодження оздоблення приміщень житлової квартири внаслідок залиття за адресою: АДРЕСА_4 , складеного на замовлення ОСОБА_14 ТОВ «Експерт нерухомості - 2015» 16.09.2019, розмір матеріального збитку, внаслідок залиття квартири, складає 251 388 грн.
Відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 25.10.2022 за клопотанням ОСОБА_1 призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.
Відповідно до висновку експерта, складеного 25.05.2023 на виконання ухвали Подільського районного суду м. Києва від 25.10.2022 зазначено, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 наявні ознаки залиття рідиною; встановити згідно даних візуально-інструментального обстеження технічну причину пошкоджень внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 та, відповідно, чи є причинний зв`язок між витоком водив в квартирі за адресою: АДРЕСА_5 та залиттям квартири за адресою: АДРЕСА_4 , не вбачається можливим у зв`язку з відсутністю на час проведення обстеження витоків рідини в квартирі АДРЕСА_2 . Згідно акту обстеження від 22.07.2019, складеного представниками дільниці № 4 «Залиття сталося, тому що лопнув фільтр лічильника гарячого водопостачання в квартирі № 117 , встановлений мешканцями власними силами»; перелік пошкоджень в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , які виникли внаслідок залиття, викладено в дослідницькій частині по першому-шостому, вартість ремонтно-відновлювальних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди) для усунення недоліків квартири АДРЕСА_1 , згідно даних візуально-інструментального обстеження та наданих матеріалів, станом на час проведення дослідження, становить 101 692,80 грн.
За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.
Частинами першою, другою статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3 , зокрема вказала, що залиття квартири позивачів сталося не з її вини, лічильники гарячої води були встановлені не власними силами, а відповідною організацією. 
Однак, доказів на підтвердження зазначених обставин ОСОБА_3 суду надано не було.
Факт залиття квартири, власниками якої є позивачі, з вини відповідачів підтверджується актом залиття від 22.07.2019, складеного комісією КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» Дільниця № 4, який було затверджено начальником дільниці № 4 ОСОБА_15 . 
Актом встановлено, що залиття квартири АДРЕСА_6 сталося, тому що лопнув фільтр лічильника гарячого водопостачання в квартирі №117 встановлений мешканнями власними силами.
У запереченнях на позов ОСОБА_4 вказала на те, що не проживала і не проживає у квартирі АДРЕСА_2 .
05.02.2015 вона отримала свідоцтво про право на спадщину на частину вказаної квартири після померлої ОСОБА_9 .
Установлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.02.2015, ОСОБА_4 є власницею 3/8 частин квартири АДРЕСА_2 у порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_9 .
Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.
Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 27.12.2019 справа № 686/11256/16-ц, провадження № 61-28098св18, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків.
Вину у завданні шкоди позивачам відповідачами не спростовано.
Обґрунтовуючи позов в частині визначення розміру завданої матеріальної шкоди, позивачі, зокрема, посилалися на звіт про оцінку матеріального збитку від пошкодження оздоблення приміщень житлової квартири внаслідок залиття за адресою: АДРЕСА_4 , складеного на замовлення ОСОБА_14 ТОВ «Експерт нерухомості - 2015» 16.09.2019, відповідно до якого розмір матеріального збитку, внаслідок залиття квартири, складає 251 388 грн.
Відповідно до ч.ч. 3, 6, 7 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.
У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Частинами 5, 6 ст. 106 ЦПК України передбачено, що у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.
Відповідно абз.10 ч.2 п.4.14 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 1998 року №53/5, у вступній частині висновку експерта зазначаються, зокрема, попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 КК України або за відмову від надання висновку за ст. 385 КК України.
Зазначений звіт не містить попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 КК України або за відмову від надання висновку за ст. 385 КК України
Відсутність попередження експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 КК України не є формальним порушенням норм процесуального закону, оскільки ЦПК України визначає це обов`язковою вимогою, від якої залежить допустимість чи недопустимість висновку як доказу.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленого у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 відсутність попередження експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, як і відсутність вказівки, що він підготовлений для суду, тягне за собою недопустимість експертного висновку.
Відповідно до частини першої статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Входячи з вищевикладеного, суд не приймає до уваги звіт про оцінку матеріального збитку від пошкодження оздоблення приміщень житлової квартири внаслідок залиття за адресою: АДРЕСА_4 , складеного на замовлення ОСОБА_14 ТОВ «Експерт нерухомості - 2015» 16.09.2019, як допустимий доказ у справі.
Разом з тим, за клопотанням ОСОБА_1 відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 25.10.2022 було призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.
Відповідно до висновку експерта, складеного 25.05.2023 на виконання ухвали Подільського районного суду м. Києва від 25.10.2022 розмір матеріальної шкоди завданої залиттям квартири становить 101 692 грн. 80 коп.
Суд, оцінюючи зібрані докази у справі в їх сукупності дійшов висновку про те, що залиття квартири позивачів відбулося з вини відповідачів, що підтверджено актом залиття від 22.07.2019, складеного комісією КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» Дільниця № 4, який було затверджено начальником дільниці № 4 ОСОБА_15 , згідно якого залиття квартири АДРЕСА_6 сталося, тому що лопнув фільтр лічильника гарячого водопостачання в квартирі №117 встановлений мешканнями власними силами.
Відповідачі не спростували належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивачів та не надали інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу ОСОБА_1 майнової шкоди, хоча це є їх процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 101 692 грн. 80 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.
У позові ОСОБА_2 просила стягнути солідарно з відповідачів 1 171,80 грн. на відшкодування збитків.
Однак, у позові не вказано в чому полягають завдані відповідачами збитки у розмірі 1 171 грн. 80 коп., як і не надано доказів того, що такі витрати безпосередньо пов`язані з відновленням порушеного, внаслідок залиття квартири, права ОСОБА_2 , у зв`язку з чим, позов в цій частині є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
Обґрунтовуючи позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивачів по 20 000 грн. на кожного на відшкодування моральної шкоди, позивачі посилався на те, що у зв`язку з залиттям квартири, їм було завдано моральну шкоду, яка полягала у хвилюваннях, незручностях в побуті, витраченням часу на відновлення квартири, яка пошкоджена внаслідок її залиття.
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
У п. 5 зазначеної постанови роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до п. 9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Оскільки, внаслідок залиття квартири ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зазнали душевних страждань, пов`язаних з пошкодженням майна, суд, враховуючи характер та тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивачів та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про часткове задоволення позову в цій частині та солідарне стягнення з відповідачів на користь позивачів по 2 000 грн. на кожного на відшкодування моральної шкоди.
Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 454 грн. з кожної.
Виходячи з наведеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-82, 258-259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), третя особа - ОСОБА_5 ( АДРЕСА_7 ), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 101 692 (сто одну тисячу шістсот дев`яносто дві) грн. 80 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.
Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 2 000 (дві тисячі) грн. на відшкодування моральної шкоди.
Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 2 000 (дві тисячі) грн. на відшкодування моральної шкоди.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 по 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору з кожної.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду. 
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 18.05.2026.

Суддя 	С. С. Захарчук