ОКРЕМА ДУМКА

27 квітня 2026 року 
м. Київ
справа №990/80/25
адміністративне провадження №П/990/80/25

Судді Смоковича М. І. щодо ухвали Верховного Суду від 27 квітня 2026 року у справі № 990/80/25 за позовом ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича, за участю третіх осіб, які не заявляються самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Ради національної безпеки та оборони України, Кабінету Міністрів України, Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України - про визнання протиправним і скасування Указу (у частині). 

За наслідками вирішення питання про відкриття провадження за позовом, що його 07 березня 2025 року подав ОСОБА_1 (за посередництва свого представника), Верховний Суд (далі - Суд) постановив (відповідно до частини дев`ятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства; далі - КАС України) ухвалу від 12 березня 2025 року, якою відкрив провадження у справі [№ 990/80/25] за позовом ОСОБА_1 до Президента України Зеленського В. О. про визнання протиправним і скасування Указу Президента України від 12 лютого 2025 року № 81/2025 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12 лютого 2025 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» у частині введення в дію персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) стосовно ОСОБА_1 (позиція 4 у додатку до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12 лютого 2025 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)»). 
Третіми особами, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, у цій справі є: Рада національної безпеки і оборони України, Кабінет Міністрів України, Міністерство економіки України (згідно з ухвалами Суду від 12 березня 2025 року, 17 квітня 2025 року). 
В ухвалі від 12 березня 2025 року про відкриття провадження у справі № 990/80/25 Суд зазначив, з-поміж іншого, про те, що ця справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження колегією суддів у складі п`яти суддів, а заразом зазначив - відповідно до приписів пункту 6 частини дев`ятої статті 171 КАС України - про дату, час і місце проведення судового засідання (з повідомленням сторін) для розгляду справи по суті. Зокрема, згідно зі згадуваною ухвалою перше судове засідання було призначено на 17 квітня 2025 року о 10:00 год у приміщенні суду за адресою: вул. Князів Острозьких, 8, корпус 5, м. Київ, 01029. 
У цій справі наразі відбулося [сумарно] 14 судових засідань, зокрема у закритому режимі, дати яких щоразу визначав Суд перед завершенням судового засідання, на якому розглядали справу [№ 990/80/25], тобто шляхом постановлення протокольної ухвали про відкладення або про оголошення перерви (залежно від підстав). Так сталося й на останньому судовому засіданні у цій справі, що відбулося 06 березня 2026 року, коли Суд завершив це засідання тим, що постановив - більшістю від складу суду, що розглядає справу - [«протокольну»] ухвалу про оголошення в судовому засіданні перерви перед ухваленням судового рішення - до 03 квітня 2026 року 10:00 год. 
Проте, станом на зазначену дату (03 квітня 2026 року) не було складу суду, тобто повного складу колегії суддів, що її визначено для розгляду цієї справи, у зв`язку із відпусткою одного із її членів.
З цієї причини учасників справи напередодні сповістили (за допомогою засобів телефонного зв`язку) про те, що розгляд справи не відбудеться, а про дату, час та місце наступного судового засідання буде повідомлено додатково, про що секретар судового засідання 02 квітня 2026 року склав телефонограму відповідного змісту. 
Після того Суд постановив ухвалу від 27 квітня 2026 року, якою, спираючись, зокрема, на приписи статті 241 КАС України, призначив справу № 990/80/25 до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін на 30 червня 2026 року о 15:00 за адресою: м. Київ. вул. Князів Острозьких, 8, корпус 5. 
У вимірі описаної вище ситуації, зважаючи на нормативні підстави для постановлення цієї ухвали у зіставленні зі змістом і юридичними наслідками процесуальної дії, що її вирішує Суд цією ухвалою, не можу погодитися з такою процесуальною дією (способом повідомлення учасників справи), до якої вдалася більшість суддів зі складу цього суду, у зв`язку з чим, спираючись на приписи статті 34 КАС України, змушений висловити окрему думку. 
Спершу наведу окремі приписи процесуального закону, на основі яких я дійшов висновку про необхідність висловлення окремої думки щодо порушеного питання. 
Відповідно до частини третьої статті 223 КАС України про відкладення розгляду справи або перерву в судовому засіданні, місце, дату і час нового судового засідання або продовження судового засідання суд повідомляє під розписку учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів, які були присутніми в судовому засіданні. Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі, які не прибули або яких суд вперше залучає до участі в судовому процесі, повідомляються про судове засідання в порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з частиною шостою статті 223 КАС України якщо в судовому засіданні було оголошено перерву, провадження у справі після її закінчення продовжується зі стадії, на якій було оголошено перерву.
За частинами першою, другою статті 124 КАС України судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями.
Повістки про виклик у суд надсилаються учасникам справи, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а повістки-повідомлення - учасникам справи з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою.
Згідно з частиною третьою статті 124 КАС України судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється:
1) за наявності в особи електронного кабінету - шляхом надсилання повістки до її електронного кабінету;
2) за відсутності в особи електронного кабінету - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою, другою статті 241 КАС України («Види судових рішень») судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови.
Процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.
У частині п`ятій статті 243 КАС визначено перелік питань, ухвали щодо яких викладаються окремим документом. Там само зазначено, що окремим документом можуть викладатися також ухвали з інших питань, які вирішуються під час судового розгляду. 
Згідно з частинами шостою, сьомою статті 243 КАС України для постановлення ухвал, що оформлюються окремим документом, суд оголошує перерву. Такі ухвали підписуються складом суду, який розглядає справу.
Ухвали, постановлені судом без оформлення окремого документа, зазначаються у протоколі судового засідання. Суд може оформити такі ухвали окремим документом після закінчення судового засідання.
Відповідно до частини першої статті 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться (частина восьма статті 262 КАС України). 
За частиною третьою статті 224 КАС України («Закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами») - що розміщена у § 3 «З`ясування обставин справи та дослідження доказів» глави 6 «Розгляд справи по суті» - вислухавши додаткові пояснення, суд постановляє ухвалу про закінчення з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами і переходить до судових дебатів.
Згідно з частиною першою статті 227 КАС України («Стадія ухвалення судового рішення») після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.
За частиною першою статті 228 КАС України («Таємниця ухвалення судового рішення») під час ухвалення судового рішення суддя не має права обговорювати обставини та матеріали справи, застосування норм права та судову практику в цій справі, а також зміст судового рішення з іншими особами, крім складу суду, який розглядає справу.

З уваги на приписи процесуального закону, що їх наведено вище, і в зіставленні з ситуацією, за якої Суд постановив ухвалу від 27 квітня 2026 року у справі № 990/80/25 про призначення цієї справи до розгляду, маю висловити судження та міркування, які не дозволяють мені цілком погодитися із законністю й мотивованістю згаданої ухвали, до ухвалення якої вдалася більшість суддів цього складу суду.
Вкотре хочу нагадати, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи (як-от: відкладення розгляду справи чи оголошення перерви), суд вирішує шляхом постановлення ухвал, про що - позаяк закон не вимагає їхнього оформлення окремим документом - зазначають у протоколі судового засідання. Водночас після закінчення судового засідання суд може викласти ухвалу [з питань, що їх вирішено під час судового розгляду], про постановлення якої зазначено у протоколі судового засідання, окремим документом. 
Процесуальний закон, який регламентує процедуру розгляду адміністративних спорів (зокрема, йдеться про КАС України), не передбачає обов`язкового оформлення окремим документом ухвали з такого процедурного питання як оголошення перерви у судовому засіданні. Про постановлення ухвали суду з цього питання секретар судового засідання (адже саме названий учасник судового процесу, відповідно до пункту 4 частини першої статті 63 КАС України, забезпечує ведення протоколу судового засідання) зазначає у протоколі судового засідання, а про місце, дату і час продовження судового засідання (після перерви) суд повідомляє: учасників справи, які були присутні в судовому засіданні - під розписку; учасників справи, які не прибули або яких суд вперше залучає до участі в судовому процесі - «в порядку, визначеному цим Кодексом», а саме: судовими викликами або судовими повідомленнями (частина перша стаття 124 КАС України). 
У цьому зв`язку зауважу, що первинна редакція частини третьої статті 223 КАС України передбачала повідомлення учасників справи «ухвалами» (після слів [в останньому реченні] «повідомляються про судове засідання»), однак Законом України від 07 грудня 2015 року № 2234-VIII це було змінено на «в порядку, визначеному цим Кодексом» й дотепер редакція згаданої норми є чинною.
Знов-таки, приписи статті 243 КАС України, що їх наведено вище, уможливлюють постановлення ухвали про перерву у судовому засіданні (стаття 223 КАС України) окремим документом, тобто у письмовій та електронній формах, й тоді для постановлення такої ухвали суд оголошує перерву, а, власне, саму ухвалу має підписати склад суду, що розглядає справу. 
У цій справі Суд не викладав ухвали про оголошення перерви окремим документом, що цілком узгоджується із приписами закону. Відомо, що на останньому судовому засіданні, що відбулося в цій справі 06 березня 2026 року, Суд повідомив, що перед ухвалення судового рішення оголошує перерву до 03 квітня 2026 року, про що секретар судового засідання мав зазначити у протоколі судового засідання, що є належним (законним) способом постановлення такого штибу процедурних судових рішень (тобто, ухвал з процедурних питань).
Як уже відомо, у визначену судом дату - після перерви, що її суд оголосив на судовому засіданні 06 березня 2026 року - розгляд справи не відбувся у зв`язку з тим, що не було повного складу колегії суддів, що розглядає цю справу. Іншими словами, не було суду, встановленого законом, для розгляду справи. 
З тієї самої причини суд - який для розгляду цієї справи повинен мати колегіальний склад (частина друга статті 266 КАС України) - не міг у процесуальний спосіб вирішити питання про оголошення у судовому засіданні, призначеному для розгляду справи, перерви (чи про її продовження), тобто вчинити процесуальну дію, з якою приписи частини другої статті 241 КАС України передбачають постановлення ухвали. 
У діяльності Верховного Суду, як і загалом у судочинстві всіх загальних та спеціальних судів системи судоустрою, є непоодинокими випадки, коли розгляд справ не відбувається (у визначені заздалегідь місце, дату і час) через те, що з об`єктивних причин (як-от: відпустка, відрядження, тимчасова непрацездатність, оголошення повітряної тривоги (загрози) тощо) суддя не здійснює правосуддя й у наслідку неможливо сформувати колегію суддів, що її визначено у встановленому законом порядку для розгляду конкретної справи. 
Закон, який визначає порядок здійснення судочинства в адміністративних судах, не містить приписів, які би дозволяли чи уможливлювали трактувати «зняття» справи з розгляду з наведених вище причин як процесуальну дію суду що, на мій погляд, видається закономірним, зважаючи на те, що розгляд справи тому й не може відбутися, що немає складу суду, себто суду, встановленого законом, який наділений повноваженнями постановляти - у визначеному законом порядку - ухвали з процедурних питань, про які мовиться у частині другій статті 241 КАС України. 
Після усунення обставини, що унеможливи розгляд справи у судовому засіданні, дату якого перед тим визначив суд (у зв`язку з оголошенням перерви), розгляд справи має бути продовжено (відновлено) у тому сенсі, що має відбутися судове засідання для розгляду і вирішення справи (якщо суд вирішив розглядати справу у судовому засіданні за участі сторін/учасників справи, як це було зазначено у згадуваній вище ухвалі Верховного Суду від 12 березня 2025 року), про яке учасників справи потрібно поінформувати.
Процесуальний закон чітко визначив (стаття 124 КАС України), що судові виклики і повідомлення здійснюють повістками про виклик і повістками-повідомленнями, а посадовою особою, яка це здійснює, є секретар судового засідання (пункт 1 частини першої статті 63 КАС України), який, у розумінні КАС України (частина перша статті 61 КАС України), належить до учасників судового процесу. 
Тут зауважу, що у питанні забезпечення розгляду справи, що охоплює, на мій погляд, повідомлення учасників справи про судове засідання, секретар судового засідання виконує доручення головуючого судді, яким - при колегіальному розгляді справи - є суддя-доповідач, визначений Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою під час розподілу справи (частина друга статті 196 КАС України). 
За частиною третьою статті 196 КАС України головуючий у судовому засіданні відповідно до завдання адміністративного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин у справі, усуваючи із судового розгляду все, що не має значення для вирішення справи.
Отож визначення дати судового засідання для розгляду справи у ситуації, коли з об`єктивних причин останнє судове засідання не відбулося (було знято з розгляду) покладає передусім на головуючого суддю обов`язок вжити заходів для забезпечення розгляду і вирішення справи, зокрема у судовому засіданні. 
Закон не містить приписів про необхідність постановлення з цього приводу ухвали (зокрема, незмінним [від самого початку розгляду справи по суті] колегіальним складом суду) у порядку письмового провадження (як, приміром, для вирішення питання про відвід (самовідвід) чи про участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відео конференції, коли стаття 195 КАС України чітко прописує, що це питання вирішує суддя-доповідач) як форми вирішення процедурного питання (у розумінні частини другої статті 241 КАС України), позаяк цей аспект судового процесу закон, на мою думку, визначив не як процесуальне рішення суду, а головно як спосіб (порядок) повідомлення (секретарем судового засідання) про дату розгляду справи, що, заразом, визначає і юридичні наслідки неявки учасника справи для розгляду справи. 
У цьому зв`язку - у доповнення до своїх міркувань - зауважу, що вибір форми судової повістки теж має юридичні наслідки як для учасників справи, так і для суду, адже повістка про виклик передбачає обов`язкову участь учасника справи, якому її адресовано, тоді як повістки-повідомлення такого обов`язку не передбачають. 
Тож якщо процесуальний закон визначив порядок здійснення судових викликів і повідомлень в окремій главі, зокрема зафіксував у тексті нормативного акта форму документа, за допомогою якого учасників справи викликають/повідомляють про її розгляд, то вочевидь це питання має значення для належного здійснення судочинства і тому його [порядок] і в цій частині теж має бути дотримано, передусім з боку суду. 
Судові виклики, що їх здійснює секретар судового засідання, є належним, тобто законним, способом повідомлення - з боку суду - про дату, час і місце судового засідання для розгляду справи, зокрема й у тому випадку, коли попереднє судове засідання, якому передувало оголошення перерви, не відбулося з причин відсутності складу суду. 
З цих міркувань постановлення на підставі частини першої статті 241 КАС України ухвали про призначення справи до розгляду після оголошення перерви у судовому засіданні («перед ухваленням судового рішення»), як-то було у цій справі, спричиняє, на мою думку, нерозуміння (невизначеність) юридичних наслідків оголошення перерви (у судовому засіданні 06 березня 2026 року) для «призначеного» засідання. Інакше кажучи, немає нормативної основи, що уможливила би трактувати призначення судового засідання (як-от згідно з ухвалою від 27 квітня 2026 року) як продовження провадження у справі зі стадії, на якій було оголошено перерву.
Поза тим, звертаю увагу й на те, що постановлення ухвали від 27 квітня 2026 року як умови для відновлення розгляду цієї справи відбулося через двадцять чотири дні після зняття справи з розгляду, адже для її постановлення необхідно забезпечити склад суду, тобто щоб весь склад колегії суддів міг здійснювати правосуддя на дату постановлення відповідного судового рішення.
Вкотре нагадаю, що приписи частини першої статті 241 КАС України не передбачають такого процедурного питання / дії на стадії розгляду справи (головно після дослідження доказів і заслуховування пояснень учасників справи) як призначення справи до розгляду, надто незмінним складом суду, як і загалом постановлення з цього приводу ухвали окремим документом.
Наголошую також, що згадуваною ухвалою Суд не вирішує (й не може вирішувати) питання про оголошення перерви, позаяк це тоді вимагало б такого формату судового розгляду справи як судове засідання. У цьому ж випадку постановлення ухвали від 27 квітня 2026 року зумовлено винятково тим, що 03 квітня 2026 року не відбулося судове засідання з причин, що їх зазначено у згадуваній вище телефонограмі від 02 квітня 2026 року. 
Саме у цій справі я звертаю прискіпливу увагу на це питання тому що, на мою думку, той факт, що в справі не відбулося судове засідання через те, що у визначений період часу не було складу суду, не є підставою для призначення справи [заново] до розгляду надто у ситуації, коли останнє оголошення перерви у цій справі (йдеться про судове засідання 06 березня 2026 року) суд пояснив як процесуальну дію перед ухваленням судового рішення. 
З мотивів, що я їх стисло навів вище, постановлення цієї ухвали, окрім того, що не узгоджується з визначеним порядком судового процесу, дозволяє довільно або, принаймні, непрогнозовано сприймати юридичні наслідки цього судового рішення для провадження у цій справі, головно в аспекті дотримання приписів процесуального закону, що визначають стадію ухвалення судового рішення і таємницю його [судового рішення] ухвалення. 
До того ж окреслений підхід до застосування процесуального закону не узгоджується з принципом юридичної визначеності, що передбачає також і те, що суд, так само як і учасники справи, має діяти з дотриманням визначених законом правил здійснення правосуддя й забезпечити передбачуване їх застосування. 
З наведених мотивів вважаю, що судовий виклик учасників цієї справи - після того, як розгляд справи було знято з мотивів відсутності станом на 03 квітня 2026 року колегії суддів у повному складі - мав би здійснюватися судовими повістками відповідно до приписів статті 124 КАС України (глави 7 «Судові виклики і повідомлення»), що таким чином забезпечило б дотримання судового процесу і прогнозованість його стадій. 

Суддя М. І. Смокович