Єдиний унікальний номер 725/2496/26 
Номер провадження 2/725/658/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2026 року м. Чернівці 
Чернівецький районний суд м. Чернівців у складі:
головуючого судді Федіної А.В., 
за участю секретаря судового засідання Попової Р.Р., 
представника позивача ОСОБА_1 
та представника відповідача Опейда А.В. в режимі ВКЗ, - 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії ЧОУ АТ «Державний ощадний банк України», треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розкриття банківської таємниці шляхом опису вмісту індивідуального банківського сейфу, - 

ВСТАНОВИВ:
У березні 2026 року позивач, через свого представника, звернулась до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилалась на те, що 07.12.2022 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Половинською О.Б. їй та третій особі ОСОБА_3 видані свідоцтва про право на спадщину, що складалась із права користування та розпорядження банком, банківський сейф №65с, що розташований у сховищі для індивідуальних сейфів ТВБВ №10025/057 ОПЧ Чернівці, вул. Головна, 119, згідно умов Договору №1040 оренди індивідуального сейфа від 26.06.2019 року, укладеного на ім`я cпадкодавця ОСОБА_5 . 
Позивач неодноразово звертались до керівництва відповідача з проханням надати доступ до індивідуального банківського сейфу для отримання доступу до майна спадкодавця, однак отримували відмови, у зв`язку із чим звернулись до суду з позовом про визнання права власності на майно та усунення перешкод у користуванні власністю, натомість постановою Чернівецького апеляційного суду від 27.06.2025 року відмовлено в задоволенні такого позову та встановлено, що в порядку видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину нотаріус вправі здійснити опис майна із сейфу з метою з`ясування його наявності та складу. З урахуванням вказаних висновків, позивач звернулась з відповідним прохання до нотаріуса у відповідь на яке отримала лист про відсутність підстав для застосування заходів охорони спадкового майна, зокрема складання опису майна, адже наявні спадкоємці, які своєчасно прийняли спадщину. 
Вказувала на те, що нею та ОСОБА_3 отримано свідоцтва про право на спадщину за законом, проте такі документи лише засвідчують право користування та розпорядження майном, що знаходиться в індивідуальному банківському сейфі без встановлення складу такого майна, натомість, оскільки вміст індивідуального банківського сейфу становить банківську таємницю, позивач позбавлена можливості в інший спосіб аніж шляхом звернення до суду з даним позовом реалізувати своє право на спадщину та оформлення свідоцтва про право на спадщину на майно, яке зберігається у банківському сейфі. 
На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просила Зобов`язати АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії – Чернівецького обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (код ЄДРПОУ 09356307) розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, а саме: здійснити опис вмісту індивідуального банківського сейфу №65с, що розташований у сховищі для індивідуальний сейфів ТВБВ №10025/057 ОПЧ Чернівці за адресою АДРЕСА_1 , який використовувався померлим ОСОБА_5 на підставі договору №1040 оренди індивідуального сейфа від 26.06.2019 року, примірник опису вмісту банківського сейфу - передати ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 . 
На вказану позову заяву надійшов відзив в якому представник відповідача позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на наступні обставини. 
Так, як було встановлено апеляційним судом у постанові від 27.06.2025 року, банк не складає опису вкладеного на зберігання у сейф, а лише відповідає за зовнішню недоторканість сейфа та АТ «Державний ощадний банк України» не є тією особою, яка порушує, не визнає або оспорює право позивачів на спадщину після смерті ОСОБА_5 . Вважає, що позивач намагається досягнути результату шляхом покладення на банк обов`язків, які не передбачені законом, зокрема щодо встановлення складу спадкового майна, його опису, тобто перекладає функції нотаріуса на банк, фактично ототожнюючи фізичний доступ до сейфу з нотаріальним встановлення складу спадкового майна, при цьому позивач не оскаржувала відмову нотаріуса у вчиненні відповідної нотаріальної дії. Звертав увагу на те, що процесуальним законодавством визначений окремий порядок розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, натомість позивач таким порядком не скористалась, а звернулась до суду з позовом до відповідача, який є неналежним та який не порушував права позивача, бажаючи одним судовим провадженням замінити дві окремі юридичні процедури - нотаріальну щодо встановлення обсягу спадкового майна та окреме провадження щодо розкриття інформації, яка містить банківську таємницю. Заперечував стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, адже вважає, що АТ «Державний ощадний банк України» є неналежним відповідачем. 
В судове засідання позивач не з`явилась, в її інтересах діяв представник, який в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Звертав увагу на те, що в інший спосіб позивач позбавлена можливості відновити свої порушенні права щодо спадкового майна, а також такі вимоги не можуть вирішуватись в порядку окремого провадження, адже між спадкоємцями існує спір. 
Представник відповідача брав участь в судовому засіданні в режимі ВКЗ, надав суду пояснення аналогічні змісту відзиву, просив відмовити в задоволенні позову. 
Треті особи в судове засідання не з`явились, від приватного нотаріуса до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, решта учасників процесу про причини своєї неявки суд не повідомили. 
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. 
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Так, судом встановлено, що 07.12.2022 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Половинською О. Б. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 видані свідоцтва про право на спадщину, що складалась із права користування та розпорядження банком, банківський сейф №65с, що розташований у сховищі для індивідуальних сейфів ТВБВ №10025/057 ОПЧ Чернівці, вул. Головна, 119, згідно умов Договору №1040 оренди індивідуального сейфа від 26.06.2019 року, укладеного на ім`я спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свідоцтва видані на 1/3 частку вказаного спадкового майна (а/с 6,7). 
Позивач та ОСОБА_3 неодноразово зверталась до керівництва відповідача з проханням надати доступ до індивідуального банківського сейфу для отримання доступу до майна спадкодавця, однак отримували відмови, у зв`язку із чим звернулись до суду з позовом в якому просили визнати за ними право власності на частки у майні, цінностях, речах, коштах, документах, тощо, що знаходиться у відповідача на зберіганні, усунути перешкоди у користуванні власністю та зобов`язати відповідача передати майно, цінності, речі, кошти, документи, тощо, що знаходяться у відповідача на зберіганні. 
ОСОБА_4 в свою чергу подала позов та просила визнати за нею право власності на 1/6 частку майна, що знаходиться у сейфі та усунути перешкоди у користуванні власністю та зобов`язати відповідача передати майно. Посилалась на те, що померла її донька ОСОБА_6 , яка спадщину прийняла, але не встигла оформити. ОСОБА_4 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 та прийняла спадщину. Перебуваючи у важкому психологічному стані після смерті доньки і у скрутному матеріальному становищі вона змушена була погодитись на невигідні для неї умови та написати розписку про те, що не претендуватиме на майно, яке знаходиться у індивідуальному сейфі. Так, як право власності на майно, яке знаходиться у сейфі не оформлене правовстановлюючими документами, вважає, що її право потребує захисту.
Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 03 березня 2025року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено, а в задоволені позову ОСОБА_4 відмовлено, 
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 25.06.2025 року вказане рішення скасовано в частині задоволення позову та в позові ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності на майно та усунення перешкод у користуванні власністю – відмовлено (а/с 10). 
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Так, постановою суду апеляційної інстанції було встановлено, що позивачі не позбавлені можливості, відповідно до положень Закону України «Про нотаріат», звернутися до нотаріуса для опису майна, яке знаходиться в сейфі, та передачу цього майна на відповідальне зберігання спадкоємцям або іншим особам, оскільки нотаріус вправі здійснити опис майна із сейфу з метою з`ясування його наявності та складу. 
У листопаді 2025 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Половинської О.Б. в якій просили окрім іншого також скласти опис майна, що знаходить в індивідуальному банківському сейфі №65с, що розташований у сховищі для індивідуальних сейфів ТВБВ №10025/057 ОПЧ Чернівці, вул. Головна, 119 та з цією метою звернутись із відповідним запитом до АТ «Ощадбанк» (а/с 21). 
Приватний нотаріус Половинська О.Б. листом від 01.12.2025 року №124/02-14 повідомила, що банк відмовив у доступі до сейфа, посилаючись на те, що питання відкриття індивідуального банківського сейфу буде вирішено після звернення усіх спадкоємців, які отримали свідоцтва про право на спадщину. Вважає, що відмова банку у доступі до сейфу відбулась не з вини нотаріуса, а з причин відсутності свідоцтва про право на спадщину у третього спадкоємця ОСОБА_4 (а/с 23). 
Так, відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо, зокрема, не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.
Таким чином, нотаріус позбавлена можливості вчинити відповідну нотаріальну дію, адже немає фізичного доступу до вмісту банківського сейфу, а ОСОБА_4 не отримала свідоцтва про право на спадщину, що унеможливлює надання банком доступу спадкоємцям до банківського сейфу, адже з листування між банком та позивачем вбачається, що такий доступ може бути наданий виключно в присутності усіх спадкоємців, які отримають свідоцтва про право на спадщину. 
Наведені вище обставини свідчать про те, що права позивача на отримання у власність майна, що міститься у банківському сейфі, в порядку спадкування, порушенні та підлягають відновленню в обраний нею спосіб, з огляду на наступні обставини. 
Відповідно до ч.2 ст.62 Закону України «Про банки та банківську діяльність» інформація щодо юридичних та фізичних осіб, що становить банківську таємницю, розкривається банками за рішенням суду. Таким чином, особи, які не включені в даний перелік, саме для тому й звертаються до суду для отримання відповідного дозволу, оскільки вони не включені в перелік.
З матеріалів справи вбачається, що банк не надав відповідну інформацію на вимогу нотаріуса, а нотаріус повідомила про відсутність у неї підстав вживати подальших заходів з метою встановлення обсягу спадкового майна, що перебуває у банківському сейфі (а/с 22). 
Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.
Порядок розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, регулюється Главою 12 Розділу IV ЦПК України.
Відповідно до ст. 347 ЦПК України, заява про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи у випадках, встановлених законом, подається до суду за місцезнаходженням банку, що обслуговує таку юридичну або фізичну особу.
Згідно роз`яснень, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
У пункті 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 10 «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб» судам роз`яснено, що у тому разі, коли буде встановлено, що заява про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи ґрунтується на спорі, зокрема про виконання цивільно-правового договору, який виник з інших зобов`язальних правовідносин тощо, суд відмовляє у відкритті провадження у справі, а якщо спір про право буде встановлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Отже, встановлення судом будь-якого юридичного факту, пов`язаного із вирішенням питання про прийняття спадщини, до складу якої входить вміст банківського сейфу-ячейки, або вирішення судом питання доступу до інформації, яка містить банківську таємницю, щодо майна померлого, на яке мають право (претендують) декілька осіб - спадкоємців, само по собі має спір про право, який повинен вирішуватись в порядку позовного провадження, з урахуванням вимог частини шостої статті 294, частини третьої статті 349 ЦПК України. 
Наведене узгоджується з правовою позиції Верховного Суду у постанові від 16.09.2020 року у справі №522/1442/19-ц. 
Оскільки представник позивача вказував на наявність між спадкоємцями спору щодо спадкового майна, а ОСОБА_4 , звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, зазначала, що, перебуваючи у важкому психологічному стані після смерті доньки і у скрутному матеріальному становищі вона змушена була погодитись на невигідні для неї умови та написати розписку про те, що не претендуватиме на майно, яке знаходиться у індивідуальному сейфі, суд дійшов висновку, що питання про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю щодо вмісту банківського сейфу №65с, що розташований у сховищі для індивідуальних сейфів ТВБВ №10025/057 ОПЧ Чернівці, вул. Головна, 119 не може вирішуватись в окремому провадження. 
Відповідно до ч.1 ст. 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.
Як визначено у частинах 1-3 ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; 3) фінансово-економічний стан клієнтів; 4) системи охорони банку та клієнтів; 5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; 6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; 7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; 8) коди, що використовуються банками для захисту інформації; 9) інформація про фізичну особу, яка має намір укласти договір про споживчий кредит, отримана під час оцінки її кредитоспроможності. Інформація про банки чи клієнтів, що збирається під час проведення банківського та валютного нагляду, становить банківську таємницю.
Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банки зобов`язані забезпечити збереження банківської таємниці шляхом: 1) обмеження кола осіб, що мають доступ до інформації, яка становить банківську таємницю; 2) організації спеціального діловодства з документами, що містять банківську таємницю; 3) застосування технічних засобів для запобігання несанкціонованому доступу до електронних та інших носіїв інформації; 4) застосування застережень щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення у договорах і угодах між банком і клієнтом.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема, за рішенням суду.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
За ст. ст. 1216- 1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За наслідками розгляду справив становлено, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_5 входить вміст банківського сейфу, що знаходиться у сховищі для індивідуальних сейфів ТВБВ №10025/057 ОПЧ Чернівці, вул. Головна, 119 АТ «Державний ощадний банк України», натомість без розкриття інформації, що містить банківську таємницю позивач позбавлена можливості у доступі до належної їй частки спадкового майна, при цьому суд вважає, що обраний позивачем порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права спадкоємців на отримання у власність майна, що міститься у сейфі, в порядку спадкування, а тому позов слід задовольнити. 
На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 60, 61, 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст. 15, 16, 317, 1216-1220, 1076 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 137, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, - 

ВИРІШИВ: 
Позов задовольнити. 
Зобов`язати АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії – Чернівецького обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (код ЄДРПОУ 09356307) розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, а саме: здійснити опис вмісту індивідуального банківського сейфу №65с, що розташований у сховищі для індивідуальний сейфів ТВБВ №10025/057 ОПЧ Чернівці за адресою АДРЕСА_1 , який використовувався померлим ОСОБА_5 на підставі договору №1040 оренди індивідуального сейфа від 26.06.2019 року, примірник опису вмісту банківського сейфу - передати ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 . 
Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Чернівецького апеляційного суду. 
Повний текст рішення виготовлений 19.06.2026 року. 

Суддя Чернівецького районного
суду міста Чернівців      Федіна А. В.