Справа № 468/1241/26
2/468/1064/26

БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
56101 Миколаївська область м. Баштанка вул. Полтавська 43

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

22.06.2026 Баштанський районний суд Миколаївської області в складі головуючого по справі судді Гапєєвої Т.В., секретаря судового засідання Шутєєвої Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Баштанка цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16.12.2025 між ТОВ «Стар Файнс Груп» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 38221-12/2025 в електронній формі, за яким кредитор надав відповідачу грошові кошти в сумі 9000 грн., строком на 120 днів, з умовою сплати процентів та комісії за надання кредиту, штрафних санкцій у випадку невиконання зобов`язань.
Оскільки відповідач повністю не виконав взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та процентів, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним договором в сумі 24039,00 грн., із яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 9000 грн.; сума заборгованості за процентами 9639 грн.; сума заборгованості за комісією 900 грн.; сума заборгованості за штрафними санкціями 4500 грн. 
В тексті позову позивач заявив про підтримання позову та розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Позов надійшов до суду через систему «Електронний суд» 15.05.2026.
19.05.2026 відкрите провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся через електронний кабінет в системі «Електронний суд». До суду не надійшло відзиву на позов. 
З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи.
Дослідивши наявні у справі матеріали, суд встановив наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Згідно з ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В судовому засіданні встановлено, що 16.12.2025 між ТОВ «Стар Файнс Груп» та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання кредиту № 38221-12/2025 в електронній формі, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 9000 грн. на 120 днів зі сплатою процентів 0,9 % в день за користування кредитом в межах стоку користування та комісії за видачу кредиту в сумі 900 грн., дата погашення кредиту 14.04.2026. Відповідно до пункту 1.6. договору кредит надавався в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки №4149 - 51xx - xxxx - 8474. Пункт 5.3 договору передбачав у випадку прострочення клієнтом сплати платежів відповідно до термінів, встановлених в графіку платежів, право товариства нараховувати неустойку у вигляді штрафу в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості - на наступний день після терміну сплати, встановленого в графіку платежу, за відповідний розрахунковий (платіжний) період, та до дати погашення заборгованості, з урахуванням обмежень, встановленим чинним законодавством України. 
Заявка-анкета клієнта на отримання фінансового кредиту, паспорт споживчого кредиту підписані позичальником ОСОБА_1 16.12.2025 електронним підписом W921. 
Договір про надання фінансового кредиту № 38221-12/2025 з додатком № 1 та графіком платежів, підписані позичальником ОСОБА_1 16.12.2025 електронним підписом Y955. 
Відповідно до листа № 3426_260424144301 від 24.04.2026 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» перерахувало 9000 грн. 16.12.2025 на карту № НОМЕР_1 , номер транзакції в системі іРау.ua – 950781477, призначення платежу: зарахування 9000 грн. на карту № НОМЕР_2 , код авторизації на боці банку №721111. ПІБ клієнта ОСОБА_1 .
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором 38221-12/2025 вiд 16.12.2025 нарахування проводились у період з 16.12.2025 до 14.04.2026 і розмір боргу склав 24039 грн., з яких: 9000 грн. – тіло кредиту; 9639 грн. – проценти, 900 грн. – комісія, 4500 грн. – штрафні санкції. 
Позивач звертався до відповідача з повідомленням про повернення кредиту (досудовою вимогою) вказавши, що станом на 13.04.2026 р. загальна сума заборгованості становить 24039 грн., проте останнім борг не повернуто.
Відповідно до частин 1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно із ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України).
Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Судом встановлено, що між відповідачем та позивачем укладено кредитний договір у формі електронного документу, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», свої обов`язки за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти в розмірі 9000 грн.
Дослідженими судом письмовими доказами також підтверджується порушення відповідачем грошових зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача.
Позивач вказує, що заборгованість відповідача перед ним становить 24039 грн., з яких: 9000 грн. – тіло кредиту; 9639 грн. – проценти, 900 грн. – комісія, 4500 грн. – штрафні санкції. 
Оскільки відповідач своїх зобов`язань з повернення кредиту не виконав, з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту, процентами за користування ним, комісією з його видачу по вказаному вище договору в сумі 19536 грн. 
Щодо вимоги позивача про стягнення штрафу за вказаним договором в сумі 4500 грн. суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Оскільки вказаний вище кредитний договір в даній справі був укладений в грудні 2025 року, тобто в період дії в Україні воєнного стану, то нараховані за таким договором штрафи не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. 
За таких обставин, суд доходить висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 38221-12/2025 від 16.12.2025 в сумі 19536 грн., з яких 9000 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 9639 грн. – заборгованість по процентам, 900 грн. - комісія.
Згідно зі ст. 141 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які задоволені судом на 81%, тому з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2164 грн. (2662,40 грн. х 81 %). 
Також судом мають бути розподілені витрати позивача на професійну правничу допомогу.
Вирішуючи питання розподіл таких витрат, суд виходить з наступного.
Факт понесення витрат на професійну правничу допомогу підтверджується наданими суду договором про про надання правової допомоги № 44022416 від 02.01.2026 з додатковою угодою № 38221-12/2025 від 24.04.2026; детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних ОСОБА_2 , необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Стар Фаненс Груп» щодо стягнення кредитної заборгованості від 01.04.2026; актом надання послуг № 38221-12/2025 на підтвердження факту надання правової допомоги від 24.04.2026.
Згідно з ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Крім того, відповідно до пропорційності, як основної засади цивільного судочинства, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
При цьому, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, не має значної складності щодо обсягу доказів та встановлення фактичних обставин спору, має типовий характер для справ про стягнення заборгованості за кредитом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін і зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
При цьому, вказана вище категорія даної справи та типовий її характер спростовує те, що на підготовку такого позову загалом потрібно було 4 год. 30 хв., як це вказано в акті надання послуг.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, зафіксованої зокрема у рішеннях у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 та у справі «Гімайдуліна та інші проти України» від 10.12.2009, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
За такого, з врахуванням принципу пропорційності судових витрат предмету спору та ціні позову, з врахуванням критерію реальності адвокатських витрат та їх дійсної необхідності, суд вважає, що пропорційними та необхідними будуть витрати на професійну правничу допомогу по даній справі в розмірі 4000 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12; 13; 81; 264; 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» в рахунок погашення заборгованості за договором № 38221-12/2025 від 16.12.2025 19536 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот тридцять шість) гривень.
В задоволенні позовних вимог про стягнення штрафних санкцій за договором № 38221-12/2025 від 16.12.2025 – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» 2164 (дві тисячі сто шістдесят чотири) гривні в рахунок відшкодування сплаченого судового збору пропорційно задоволеній частині позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» 4000 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Миколаївському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» (вул. Велика Васильківська, будинок 72 м. Київ, код ЄДРПОУ 44022416);
Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Повне судове рішення складене 22.06.2026. 

СУДДЯ: