ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2026 року
м. Київ
справа № 347/828/25
провадження № 51-4855км25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого	ОСОБА_1 ,	
суддів	ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,	
за участю: секретаря судового засідання прокурора 	 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,	
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу засудженого 
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
на вирок Івано-Франківського апеляційного суду від 23 вересня 2025 року. 
Обставини справи

1. Вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_6  засуджено за частиною 1 статті 382 Кримінального кодексу України (КК) до покарання штрафу в розмірі 8 500 грн.
2. Суд визнав доведеним, що 14 квітня 2025 року о 17:54 в м. Косів Івано-Франківської області засуджений керував автомобілем, достовірно знаючи про позбавлення його права керування транспортними засобами постановою суду від 05 лютого 2025 року у справі про адміністративне правопорушення.
3. Оскарженим вироком апеляційний суд скасував вирок в частині призначеного покарання і призначивзасудженому за частиною 1 статті 382 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік зі звільненням від його відбування на підставі статті 75 КК з іспитовим строком тривалістю 1 рік.
Вимоги і доводи касаційних скарг

4. Засуджений, посилаючись на частину 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (КПК), просить змінити вирок апеляційного суду та застосувати до нього покарання у виді штрафу.
5. Він стверджує, що апеляційний суд необґрунтовано обрав надто суворе покарання, оскільки не врахував, що:
він позитивно характеризується;
його було притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову від проведення огляду, а не за керування у стані сп`яніння;
за інкриміновані йому дії передбачено адміністративну відповідальність за частиною 4 статті 126 КУпАП;
під час воєнного стану для державних інтересів пріоритетним є саме застосування штрафу;
рішення суду було частково виконано, адже сплачено штраф за адміністративне правопорушення в розмірі 17 000 грн.
6. Засуджений та його захисник просять провести касаційний розгляд справи в порядку письмового провадження без їхньої участі.
Позиції учасників касаційного розгляду

7. У судовому засіданні прокурор просила залишити вирок апеляційного суду без зміни. 
Оцінка Суду

8. Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, Суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню
9. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 438 та статті 414 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень може стати явна несправедливість призначеного покарання. 
10. Статтями 50 та 65 КК визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. 
11. Законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні виду та розміру покарання, а також порядку його відбування. 
12. Суд відзначає, що суди першої та апеляційної інстанцій перебувають у кращому становищі ніж касаційний суд щодо оцінки характеру злочинної поведінки, особи засудженого та інших вагомих для призначення покарання чинників, маючи можливість безпосереднього сприймати всі обставини, важливі для винесення рішення в межах наданих суду дискреційних повноважень. 
13. Фактично, доводи скарги зводяться до того, що суд апеляційної інстанції надав таку оцінку обставинам вчинення злочину, індивідуальним рисам особи засудженого й іншим обставинам справи, з якою засуджений не згоден.
14. На переконання Суду, аргументів, які би доводили явну несправедливість призначеного покарання у касаційній скарзі не наведено. 
15. Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що апеляційний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та інші обставини, які мають правове значення, у тому числі й ті, на які є посилання в касаційній скарзі. 
16. У той же час апеляційний суд погодився із доводами прокурора про те, що інкриміновані дії було вчинено засудженим невдовзі після накладення адміністративного стягнення за керування транспортним засобом у стані сп`яніння. Таку системну протиправну поведінку засудженого суд розцінив, як небажання зробити для себе правильні висновки та стати на шлях виправлення. 
17. Зважаючи на ці обставини в сукупності з характером установлених конкретних дій засудженого апеляційний суд визнав неможливим досягти мети попередження вчинення нових злочинів й виправлення засудженого без призначення більш суворого покарання.
18. Суд не має підстав вважати таке рішення апеляційного суду необґрунтованим.
19. Разом із тим суд апеляційної інстанції погодився зі встановленими судом першої інстанції пом`якшуючими обставинами, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, проходження військової служби під час мобілізації, наявність на утримання матері, яка є інвалідом ІІ групи, та неповнолітньої дитини.
20. Не залишилися без оцінки суду й те, що засуджений раніше до кримінальної відповідальності не притягався, позитивно характеризується, на спеціальних медичних обліках не перебуває, штраф за постановою Косівського районного суду від 05 лютого 2025 року сплатив повністю.
21. Оцінивши ці обставини у сукупності, апеляційний суд призначив засудженому покарання мінімальний строк позбавлення волі, встановлений санкцією частини 1 статті 382 КК, і звільнив його від відбування покарання з випробуванням.
22. Питання сплати штрафу за рішенням у справі про адміністративну відповідальність виходить за межі цього кримінального провадження, тому Суд не вважає за необхідне розглядати цей довід скарги.
23. Невиконання заборони керування транспортними засобами засудженим, тобто ухилення від виконання постанови суду є однією з форм невиконання судового рішення, що тягне відповідальність за частиною 1 статті 382 КК.[1]
24. З огляду на наведене, Суд уважає, що апеляційний суд не порушив вимог статей 50, 65 КК, а призначене засудженому покарання відповідає визначеним законом загальним засадам, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. 
25. Вирок апеляційного суду відповідає статтям 370, 374, 420 КПК, а тому підстав для його скасування або зміни Суд не вбачає. 
26. З огляду на викладене доводи засудженого стосовно надмірної суворості призначеного йому покарання слід відхилити, а касаційну скаргу залишити без задоволення. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 432, 433, 436, 441, 442 КПК, Суд 
ухвалив:
Вирок Івано-Франківського апеляційного суду від 23 вересня 2025 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає. 

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2  ОСОБА_3 

[1] 27 лютого 2023 року, № 450/205/19, https://reyestr.court.gov.ua/Review/109446243