УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/4385/25 Головуючий у 1-й інст. Большакова Т. Б. 
Категорія 40 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого  Павицької Т.М.,
суддів   Борисюка Р.М., Шевчук А.М.

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №274/4385/25 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання права іпотеки припиненим та припинення обтяження за іпотекою, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 лютого 2026 року, ухвалене під головуванням судді Большакової Т.Б. в м. Бердичів Житомирської області, 

в с т а н о в и в :

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:
- визнати припиненим право іпотеки відповідача за іпотечним договором №7521072126 від 24.10.2007, укладеним між ВАТ «Укрексімбанк» та ним, посвідчений приватним нотаріусом Богатирчуком А.М., реєстраційний номер у нотаріуса 5109, викладеним на бланках ВКА823920-823923, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , належну йому, номер запису про іпотеку №5901453 від 24.10.2007;
- припинити обтяження за іпотечним договором №521072126 від 24.10.2007, укладеним між ВАТ «Укрексімбанк» та ним, посвідчений приватним нотаріусом Богатирчуком А.М., реєстраційний номер у нотаріуса 5109, викладеним на бланках ВКА823920-823923: номер запису про заборону відчуження нерухомого майна 5901502 від 24.10.2007, щодо нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову зазначав, що 24.10.2007 між ним та ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (нині АТ «Державний експортно-імпортний банк України») укладено кредитний договір №52107С126, за умовами якого банк зобов`язався надати йому кредит в сумі 31 450,00 доларів США для оплати придбання нерухомого майна двохкімнатної квартири, загальною площею 40,4 кв.м., житловою площею 26,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з кінцевою датою погашення 16.10.2028. У свою чергу, він зобов`язався повернути отримані кошти, сплатити нараховані відсотки на умовах, визначених кредитним договором. З метою забезпечення належного виконання кредитних зобов`язань за вказаним кредитним договором 24.10.2007 між ним та відповідачем укладено іпотечний договір №52107Z126, реєстраційний номер у нотаріуса 5209, викладений на бланках НОМЕР_1 . 
Зазначає, що згідно п.1.3 іпотечного договору предметом іпотеки визначено майнові права на нерухоме майно, яке стане власністю Іпотекодавця в майбутньому, а саме: квартира АДРЕСА_2 . Відповідно до п.1.11 іпотечного договору за домовленістю сторін на предмет іпотеки приватним нотаріусом накладено заборону на відчуження майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер обтяження 5901502, та обтяження типу «іпотека», реєстраційний номер 5901453. Попри те, що предметом договору були майнові права, нотаріус зареєстрував заборону на нерухоме майно. Вказує, що 12.12.2007 між ним та відповідачем укладено додатковий договір №2 про внесення змін і доповнень до іпотечного договору, яким пункт 1.3 викладено у новій редакції: предметом іпотеки, що є забезпеченням викладених у кредитному договорі зобов`язань Іпотекодавця, нерухоме майно, що належить на праві приватної власності Іпотекодавцю, а саме квартира АДРЕСА_2 . Зміни до Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо вказаної квартири не було внесено у зв`язку з укладанням додаткового договору №2.
У зв`язку з виниклою заборгованістю за кредитним договором у 2010 році відповідач звернувся до суду про стягнення простроченої суми тіла кредиту та відсотків, а також достроковим стягненням тіла кредиту, пені. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.09.2012 у справі №2-162/11 позовні вимоги банку задоволено у повному обсязі: вирішено стягнути з нього на користь банку заборгованість за кредитним договором №52107С126 від 24.10.2007, укладеним між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 , в розмірі 258 694,87 грн., в тому числі: 29 328,40 доларів США заборгованість по кредиту (в еквівалентному відношенні 232 427,57 грн), 2 832,58 доларів США (еквівалент 22 448,20 грн) заборгованість по процентам, 61,10 доларів США (еквівалент 484,22 грн) прострочені відсотки, пеня 3 334,88 грн. Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 18.04.2018 у справі №274/6061/14-ц, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 20.05.2019, банку відмовлено у стягненні відсотків за період з 07.04.2010 по 17.10.2016 та пені за безпідставністю.
Вказує, що 23.02.2024 він повністю погасив визначену судом суму заборгованості, що включала в себе й дострокове стягнення боргу за кредитом. У зв`язку з повним виконанням судового рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором 10.06.2024 державним виконавцем Бердичівського ВДВС у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Задорожнюк О.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Банк звертався до суду за оскарження вказаної постанови державного виконавця, проте у задоволенні такої скарги ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 31.10.2024 було відмовлено за безпідставністю.
Попри повне виконання зобов`язання за кредитним договором, записи про іпотеку та заборону на нерухоме майно залишаються актуальними, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №428355876 від 23.05.2025. Після здійснення повного розрахунку, 26.02.2024 він звернувся до банку із заявою про надання довідки про відсутність заборгованості за кредитним договором та спрямування за місцем зберігання іпотечного договору повідомлення приватному нотаріусу про погашення кредиту та припинення іпотечного договору. Листом №0000608/9772-24 від 02.04.2024 банк відмовив у задоволені такого звернення. Оскільки він повністю погасив заборгованість за кредитним договором, нараховану банком і визначену судом у відповідному рішенні, враховуючи дострокове стягнення кредиту, відсутність підстав для нарахування відсотків, вважає, основне зобов`язання виконаним. Внаслідок повного виконання основного зобов`язання припиняється забезпечення його іпотекою, а також припиняється обтяження зазначеної іпотечної квартири забороною її відчуження. Враховуючи вищевикладене просив задовольнити позов в повному обсязі.
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 лютого 2026 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано припиненою іпотеку за іпотечним договором №7521072126 від 24.10.2007, укладеним між ВАТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Богатирчуком А.М., реєстраційний номер 5109, предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Припинено обтяження за іпотечним договором №521072126 від 24.10.2007: номер запису про заборону відчуження нерухомого майна 5901502 від 24.10.2007, щодо нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з АТ «Державний експортно-імпортний банк України» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ «Державний експортно-імпортний банк України» подало апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Зазначає, що на балансових рахунках банку обліковується непогашена заборгованість за кредитним договором, яка станом на 29.02.2024 складає 25 499,29 дол США та 3 334,88 грн. Погашення суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням, обчислюється в іноземній валюті, яка повинна бути конвертована в національну валюту на день здійснення платежу. Це означає, що виконуючи зобов`язання за виконавчим документом у національній валюті, боржник повинен брати до уваги офіційний валютний курс НБУ, встановлений для відповідної валюти на день платежу. Вважає, що суд першої інстанції прийшов до хибного висновку про належне виконання боржником свого зобов`язання, не надав належної оцінки обставинам справи та неналежним чином оцінив докази, надані сторонами у справі. Зазначає, що у матеріалах справи перебуває постанова Касаційного цивільного суду №247/6061/14-ц у справі про звернення стягнення на предмет іпотеки за позовом банку до ОСОБА_1 . Також в межах даної справи розглядався позов ОСОБА_1 до банку, у якому останній просив визнати кредитний договір №52107С126 від 24 жовтня 2007 року, укладений між ним та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в частині визначення валюти кредитування - долар США удаваним та укладеним в національній валюті України - гривні. Зазначає, що стягувачем зараховано переховані боржником 23.02.2024 кошти на погашення заборгованості за рішенням суду у розмірі 6 722,79 доларів США, про що боржникові на його звернення до банку про надання довідки про відсутність заборгованості та припинення іпотечного договору було повідомлено листом №0000608/9772-24 від 02.04.2024. Така ж інформація 29.02.2024 була надана державному виконавцю Бердичівського ВДВС у Бердичівському районі Житомирської області ЦМУ МЮ (м. Київ) на запит від 26.02.2024.
Вказує, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до його повного виконання, тому відсутні правові підстави для її припинення у судовому порядку. Станом на момент розгляду спору боржником не доведено факт повного та належного погашення кредиту. Оскільки зобов`язання залишається невиконаним, а іпотечний договір передбачає погоджені між сторонами позасудові способи звернення стягнення на предмет іпотеки у разі наявності боргу, право кредитора на забезпечення своїх вимог за рахунок заставного майна залишається в силі. Враховуючи вищевикладене просить скасувати рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 лютого 2026 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
08 квітня 2026 року через підсистему «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вказує, що у зв`язку з виниклою заборгованістю за кредитним договором у 2010 році відповідач звернувся до суду за стягненням простроченої суми тіла кредиту та відсотків, а також достроковим стягненням тіла кредиту, пені. Згідно розрахунку заявленої до стягнення суми заборгованості, що була частиною позовної заяви, представником банку вказано: залишок по кредиту станом на 06.04.2010 – 29 328,40 дол США, в тому числі сума несплаченого кредиту згідно графіку – 1497,60 дол США. Загальна сума заборгованості, що включала суму простроченого та достроково стягнутого тіла кредиту, прострочених відсотків, пені, становила на момент подання позову 258 694,87 грн. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.09.2012 у справі №2-162/11 позовні вимоги банку задоволено у повному обсязі. На виконання вказаного вище судового рішення відповідачу видано відповідний виконавчий лист, у якому зазначено про стягнення з нього на користь банку заборгованості за кредитним договором №52107С126 від 24.10.2007 в розмірі 258 694,87 грн. У зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом 10.06.2024 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Твердження скаржника про те, що у нього після повного виконання судового рішення у справі №2-162/11 про дострокове стягнення кредитної заборгованості у гривні залишилась валютна заборгованість суперечить матеріалам справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі - продажу квартири з відстроченням платежу від 24.10.2007 та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №16521446 від 03.11.2007.
24.10.2007 між ОСОБА_1 та ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (нині – АТ «Державний експортно-імпортний банк України») укладено кредитний договір №52107С126, за умовами якого банк зобов`язався надати йому кредит у сумі 31 450,00 доларів США для оплати придбання нерухомого майна - двохкімнатної квартири, загальною площею 40,4 кв.м, житловою площею 26,7 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (рішенням Бердичівської міської ради №152 від 21.07.2016 «Про перейменування вулиць та провулків АДРЕСА_1 , з кінцевою датою погашення – 16.10.2028.
З метою забезпечення належного виконання кредитних зобов`язань за вказаним вище кредитним договором 24.10.2007 між позивачем та відповідачем укладено іпотечний договір №52107Z126, реєстраційний номер у нотаріуса 5209, викладений на бланках НОМЕР_1 .
Відповідно до п.1.1 іпотечного договору іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги Іпотекодержателя до Іпотекодавця, що випливають з кредитного договору. За кредитним договором передбачено здійснення позивачем таких платежів: повернення тіла кредиту (п.2.4.1 кредитного договору), сплата відсотків (п.2.2.1 кредитного договору), сплата пені (п.5.2 кредитного договору), комісії за управління кредитом (п.2.2.2 кредитного договору), комісії за надання кредиту (п.2.2.3 кредитного договору), комісії за безготівкове зарахування/приймання готівкових коштів у разі дострокового погашення кредиту (п.2.2.4). 
Згідно п.1.3 іпотечного договору предметом іпотеки визначено майнові права на нерухоме майно, яке стане власністю Іпотекодавця в майбутньому, а саме: квартира АДРЕСА_2 .
Відповідно до п.1.11 іпотечного договору за домовленістю сторін на предмет іпотеки приватним нотаріусом накладено заборону на відчуження майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер у нотаріуса 5209.
На підставі іпотечний договір №52107Z126, 24.10.2007 приватним нотаріусом Богатирчуком А.М. зареєстровано заборону на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер обтяження 5901502, та обтяження типу «іпотека», реєстраційний номер 5901453.
Також встановлено, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.09.2012 у справі №2-162/11 позовні вимоги банку задоволено у повному обсязі: вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитним договором №52107С126 від 24.10.2007, укладеним між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 , в розмірі 258 694,87 грн., в тому числі: 29 328,40 доларів заборгованість по кредиту (в еквівалентному відношенні – 232 427,57 грн), 2 832,58 доларів (еквівалент – 22 448,2 грн) – заборгованість по процентам, 61,10 доларів (еквівалент 484,22 грн) прострочені відсотки, пеня – 3334,88 грн.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19.03.2024 виправлено описку у вказаному вище судовому рішенні, шляхом зазначення у дев`ятому абзаці мотивувальної частини судового рішення й у другому абзаці резолютивної частини судового рішення «доларів США» замість «доларів».
Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 18.04.2018 у справі №274/6061/14-ц, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 20.05.2019, банку відмовлено у стягненні відсотків за період з 07.04.2010 по 17.10.2016 та пені за безпідставністю.
На підставі виконавчого листа №0603/2-162/11, виданого 15.11.2019 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області, Бердичівським ВДВС у Бердичівському районі Житомирської області ЦМУ МЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження №74026820 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» борг в сумі 258 694,87 грн., в тому числі: 29 328,40 доларів - заборгованість по кредиту (в еквівалентному відношенні – 232 427,57 грн), 2 832,58 грн доларів (еквівалент 22 448,20 грн) - заборгованість по процентам, 61,10 доларів (еквівалент 484,22 грн) прострочені відсотки, пеня - 3334,88 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1700 грн.
Постановою державного виконавця Бердичівського ВДВС у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Задорожнюк О.В. від 10.06.2024 виконавче провадження №74026820 закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з погашенням ОСОБА_1 заборгованості за кредитом.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 31.10.2024 у задоволенні скарги АТ «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Задорожнюк О.В. про закінчення виконавчого провадження №74026820 від 10.06.2024 - відмовлено. Вказана ухвала залишена без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 17 лютого 2025 року та набрала законної сили.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №428355876 від 23.05.2025 записи про іпотеку та заборону на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 залишаються актуальними.
Згідно листа АТ «Державний експортно-імпортний банк України» від 02.04.2025 ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні запиту щодо зняття обтяження з нерухомості, яке буде можливе лише після закриття кредитного договору та погашення нарахованої заборгованості. АТ «Укрексімбанк» зараховано перераховані кошти 23.02.2024 на погашення заборгованості за рішенням суду у розмірі 6 722,79 доларів США. На балансових рахунках банку обліковується непогашена заборгованість за кредитним договором, яка станом на 29.02.2024 складає 25 499,29 дол США та 3 334,88 грн.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивачем в повному обсязі сплачено борг, визначений рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.09.2012 у справі №2-162/11, а відтак забезпечені іпотекою зобов`язання за кредитним договором позивачем виконано в повному обсязі, то зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від кредитного договору припиняються. 
Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне.
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов`язання повністю або частково таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом припинення правовідношення повністю або частково на підставі пункту 7 частини другої статті 16 ЦК України.
Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Стаття 599 ЦК України визначає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Частиною першою статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).
Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України).
Поняття іпотеки деталізується у статті 1 Закону України «Про іпотеку», якою визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель.
Майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника.
Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.
Частинами першою та другою статті 533 ЦК України визначено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У справі, що переглядається встановлено, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.09.2012 у справі №2-162/11 стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором №52107С126 від 24.10.2007, укладеним між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 в розмірі 258 694,87 грн., в тому числі: 29 328,40 доларів заборгованість по кредиту (в еквівалентному відношенні – 232 427,57 грн), 2 832,58 доларів (еквівалент – 22 448,2 грн) – заборгованість по процентам, 61,10 доларів (еквівалент 484,22 грн) прострочені відсотки, пеня – 3334,88 грн.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19.03.2024 виправлено описку у вказаному вище судовому рішенні, шляхом зазначення у дев`ятому абзаці мотивувальної частини судового рішення й у другому абзаці резолютивної частини судового рішення «доларів США» замість «доларів».
Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 18.04.2018 у справі №274/6061/14-ц, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 20.05.2019, банку відмовлено у стягненні відсотків за період з 07.04.2010 по 17.10.2016 та пені за безпідставністю.
На підставі виконавчого листа №0603/2-162/11, виданого 15.11.2019 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області, Бердичівським ВДВС у Бердичівському районі Житомирської області ЦМУ МЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження №74026820 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» борг в сумі 258 694,87 грн., в тому числі: 29 328,40 доларів США - заборгованість по кредиту (в еквівалентному відношенні – 232 427,57 грн), 2 832,58 грн доларів США (еквівалент 22 448,20 грн) - заборгованість по процентам, 61,10 доларів США (еквівалент 484,22 грн) прострочені відсотки, пеня - 3334,88 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1700 грн.
27 лютого 2024 року ОСОБА_1 сплатив на користь АТ «Державний експортно-імпортний банк України» 258 694,87 грн заборгованості за кредитним договором №52107с126 від 24.10.2007.
Постановою державного виконавця Бердичівського ВДВС у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Задорожнюк О.В. від 10.06.2024 виконавче провадження №74026820 закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з погашенням ОСОБА_1 заборгованості за кредитом.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що кредитні відносини між сторонами виникли в доларах США, рішенням суду стягнуто кредит у доларовому еквіваленті, а позивач сплатив відповідачу у 2024 році заборгованість в гривневому еквіваленті, визначеному у 2012 році.
За таких обставин, ОСОБА_1 не довів повного погашення заборгованості за кредитним договором від 24 жовтня 2007 року, відтак його вимоги про визнання іпотеки припиненою є безпідставними.
Наведене вище узгоджується з висновками Верховного суду викладених у постанові від 04 вересня 2024 року у справі №281/189/23 (провадження №61-479св24).
Колегія суддів зауважує, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову є необґрунтованими, оскільки кредит було отримано у доларах США, а відповідно до положень статті 533 ЦК України, у разі сплати отриманого в іноземній валюті боргу у гривні слід враховувати її офіційний курс саме на день платежу.
Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі №394/433/17 (провадження №61-38504св18).
Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі №296/10217/15-ц (провадження №14-727цс19) зроблено висновок про те, що у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти.
Враховуючи вищевикладені обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, як в підтвердження позовних вимог, так і в їх заперечення, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову неповно з`ясував обставини, що мають суттєве значення для справи, а тому висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору та задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог статті 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги АТ «Державний експортно-імпортний банк України», то з ОСОБА_1 на користь банку необхідно стягнути 2906,88 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» задовольнити.
Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 лютого 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» 2906,88 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Дата складення повного судового рішення 26 травня 2026 року.

Головуючий Павицька Т. М.

Судді Борисюк Р. М.

Шевчук А. М.