Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2026 року        м. Рівне

Справа № 570/551/26
Провадження № 33/4815/667/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І.,
з участю: секретаря судового засідання – Міщук Л.А., 
захисника – Ванжули Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Халупка С.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 07 травня 2026 року, – 

ВСТАНОВИВ:

 
Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 07 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
З матеріалів справи вбачається, що 18 січня 2026 року о 07 год. год. 03 хв. на 328 км. автодороги М-06 Київ-Чоп в с. Корнин Рівненського району Рівненської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chery Amulet, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп?яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатор Alcоtest Drager 7510, що підтверджується тестом № 1543 від 18 січня 2026 року, результат огляду становить 1,05‰ проміле, чим порушив п.2.9.а. Правил дорожнього руху.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В поданій апеляційній скарзі захисник Халупко С.В. просить постанову місцевого суду скасувати та ухвалити нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно  ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Зазначає, що судом першої інстанції не було встановлено підставу зупинки транспортного засобу під керуванням  ОСОБА_1 та чи зафіксовано порушення водієм вимог ПДР до зупинки автомобіля на підтвердження законності дій патрульних.
Доводить, що спочатку працівники поліції вказували на наявність у  ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, однак після перевірки його зіниць на світло змінили свою позицію і запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. Така поведінка працівників поліції свідчить не про об`єктивне встановлення ознак конкретного виду сп`яніння, а про припущення та пошук формальної підстави для складання матеріалів за ст.. 130 КУпАП.
Вважає, що сам по собі результат огляду 1,05‰ проміле не може автоматично вважатися допустимим доказом, оскільки суд мав встановити чи законною була процедура огляду в цілому. Так суд мав перевірити чи до проведення огляду були встановлені конкретні ознаки сп`яніння, чи були вони повідомлені водію, чи були вони повідомлені водію чи дозволяє відеозапис встановити безперервність процедури та чи немає суперечностей між складеними адміністративними матеріалами. 
Заслухавши доводи захисника Ванжули Я.В.на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та постанову суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Так, приписами ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами, особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з вимогами ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
При прийнятті постанови щодо  ОСОБА_1 судом першої інстанції зазначені вимоги закону було дотримано. 
Висновки суду про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на сукупності зібраних у справі та досліджених у судовому засіданні достатніх і достовірних доказах, яким надано належну юридичну оцінку.
Факт керування  ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння за встановлених судом обставин підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №569450 від 18 січня 2026 року (а.с.1); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким результат огляду є позитивним та становить 1,05‰ проміле (а.с. 4); результатом тесту № 1543 від 18 січня 2026 року, проведеного за допомогою газоаналізатора Alcоtest Drager 7510, відповідно до якого  ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (1,05‰ проміле) (а.с. 3); направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до медичного закладу, відповідно до якого  ОСОБА_1 до медичного закладу не доставлявся (а.с. 5); відеоматеріалами з нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксовано проходження огляду  ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (файл Clip2, час: 08:55, 14:05), згода з результатом огляду на місці зупинки (файл Clip3, час: 00:05 – 00:18), та відмова від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі (файл Clip3, час: 00:45 – 01:35).
Зазначені докази є узгодженими між собою та з іншими доказами у справі, сумнівів у їх належності та допустимості не викликають, а тому є належними і допустимими для використання у процесі доказування, оскільки містять фактичні дані, які логічно пов`язані з обставинами, що підлягають доказуванню у справі та становлять предмет доказування.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, що у процесі доказування не залежать від суб`єктивного сприйняття людей.
Так, апеляційний суд виходить з того, що проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу зафіксовано відеозаписом безперервно, у зв`язку з чим долучений до матеріалів справи відеозапис є належним та допустимим доказом.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно  ОСОБА_1 чи порушення ними порядку оформлення адміністративних матеріалів, що могли б ставити під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновків службових розслідувань, оскарження дій, судових рішень тощо) до апеляційної скарги не додано.
Доводи захисника про те, що судом першої інстанції не було встановлено підставу зупинки транспортного засобу під керуванням  ОСОБА_1 та чи зафіксовано порушення водієм вимог ПДР до зупинки автомобіля на підтвердження законності дій патрульних є непереконливими та спростовуються матеріалами справи, зокрема відеозаписами, долученими працівниками поліції.
Так, із наявних у справі відеозаписів працівників поліції чітко вбачається, що саме автомобіль Chery Amulet, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 проїхав на заборонений червоний колір світлофора (файл IMG 8399). 
Після того, як екіпаж патрульної поліції наздогнав та зупинив автомобіль, яким керував  ОСОБА_1 , патрульний пояснив останньому, що причиною зупинки транспортного засобу є проїзд ОСОБА_1 на заборонений червоний колі світлофора. Після цього ОСОБА_1 вибачався перед працівниками поліції за вказане правопорушення та обґрунтовував його тим, що задивився на інші автомобілі (файл IMG 8402, файл Clip 0, час: 00:11 – 00:37).
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.ст. 33, 38 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке, на думку апеляційного суду, буде достатньою мірою гарантувати виправлення  ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст. 23 КУпАП. 
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Отже, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст. 6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 07 травня 2026 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника Халупка С.В. – без задоволення. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович