П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/2219/26	

Суддя першої інстанції - Стефанов С.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Дегтярьової С.В.,
суддів – Крусяна А.В., Яковлєва О.В.,
розглянув в порядку письмового провадження у місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2026 року у справі №420/2219/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просила: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 22 жовтня 2025 року №112450001875;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 період навчання в СПТУ-33 з 01 вересня 1985 року по 01 липня 1988 року та період роботи з 11 липня 1988 року по 02 липня 1989 року у ЗАТ «Одеська фабрика технічних тканин» до пільгового стажу та призначити пенсію за віком відповідно ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 15 жовтня 2025 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2026 року позовні вимоги задоволено частково, а саме суд:
- визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 22 жовтня 2025 року №112450001875 про відмову у призначенні пенсії; 
- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу період навчання в СПТУ-33 з 01 вересня 1985 року по 01 липня 1988 року та період роботи з 11 липня 1988 року по 02 липня 1989 року у ЗАТ «Одеська фабрика технічних тканин» та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15 жовтня 2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні. 
В іншій частині позову відмовив. 
До П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2026 року у справі №420/2219/26. 
Апелянт казав, що у зв`язку з відсутністю посади вагівниці ткацького цеху у Списку №583 та в Постанові №1173, а також у зв`язку з відсутністю уточнюючих довідок, що передбачені пунктом 20 Порядку №637, у органів Пенсійного фонду України відсутні законні підстави для зарахування спірного періоду трудової діяльності до пільгового стажу ОСОБА_1 .
На думку апелянта, суд першої інстанції під час ухвалення рішення не в повній мірі дослідив обставини справи та не врахував доводи Головного управління про те, що оскільки ОСОБА_1 , згідно даних довідки №109/20 від 03 лютого 2020 року, що видана Державним навчальним закладом «Одеський професійний ліцей сфери послуг Південноукраїнського національного педагогічного університету ім. К.Д. Ушинського», у період з 01 вересня 1985 року по 01 липня 1988 року навчалась в СПТУ №33 за професією «Ткаля», а пільговий стаж за набутою професією особа почала набувати з 03 липня 1989 року, тобто після спливу трьох місяців з дня закінчення навчання, отже відсутні підстави для зарахування періоду навчання до пільгового стажу позивача.
За таких підстав, апелянт просить рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2026 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити скаргу без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2026 року - без змін.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2026 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
01 квітня 2026 року недоліки усунуто.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2026 року відкрите апеляційне провадження.
16 квітня 2026 року матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду. 
04 травня 2026 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Колегія суддів перевірила матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, та дійшла висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Суд першої інстанції встановив, що після досягнення 55-річного віку ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі — управління) з заявою про призначення пенсії за віком відповідно ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, - Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, який був уповноважений розглянути подану заяву. 
Рішенням від 22 жовтня 2025 року №112450001875 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з тим, що страховий стаж ОСОБА_1 на день подання заяви складає 25 років 6 місяців 23 дні, в тому числі стаж роботи за вислугу років – 16 років 1 місяць 7, оскільки до пільгового стажу не враховано період навчання з 01 вересня 1985 року по 01 липня 1988 року, а також період роботи на посаді вагівниці ткацького цеху з 11 липня 1988 року по 02 липня 1989 року. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України від 09 липня 2003 року №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058- IV).
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з частиною першою статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Відповідно до пункту 6 частини другої статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: робітницям текстильного виробництва, зайнятим на верстатах і машинах, - за списком виробництв і професій, затвердженим у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 55 років і за наявності стажу зазначеної роботи не менше 20 років.
Статтею 13 Закону №1788-ХІІ визначено категорії осіб, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №583, затверджено Список текстильних виробництв і професій, робота на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, серед яких наявна професія ткачі.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, до 01 січня 2004 року порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05 листопада 1991 року (далі - Закон № 1788-XII).
Статтею 2 Закону України №1788-XII від 05 листопада 1991 року «Про пенсійне забезпечення» визначено, що за цим законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Згідно з ст. 7 вказаного Закону звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений (далі - Порядок №637).
Відповідно до ч.3 Постанови №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Вимогами ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» передбачено, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі, в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Отже, час навчання за спеціальністю у професійно-технічних навчальних закладах зараховується до пільгового стажу за умови, якщо впродовж трьох місяців після закінчення навчання особа працевлаштувалась за набутою (пільговою) професією.
Суд першої інстанції вірно встановив, що позивач у період з 11 липня 1988 року по 08 серпня 2005 року працювала на Одеській фабриці технічних тканин у ткацькому цеху.
Таким чином, позивач впродовж трьох місяців після закінчення навчання працевлаштувалась за набутою професією до Одеської фабрики технічних тканин у ткацькому цеху.
За таких підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періоду навчання в СПТУ-33 з 01 вересня 1985 року по 1 липня 1988 року. 
Стосовно періоду з 11 липня 1988 року по 08 серпня 2005 року позивач працювала на Одеській фабриці технічних тканин у ткацькому цеху на посаді вагівниці та ткача. 
Однак, управлінням цей період роботи не враховано до пільгового стажу, оскільки зазначена професія не передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №583, якою затверджено Список текстильних виробництв і професій, робота на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. 
Суд першої інстанції звернув увагу, що у вказаний період роботи діяв Закон Спілки радянських соціалістичних республік «Про державні пенсії», яким було передбачено, що право на пенсію на пільгових умовах мають працівниці підприємств текстильної промисловості - за списком виробництв та професій, що затверджується Радою Міністрів СРСР, після досягнення 50 років та за стажу роботи у цих професіях не менше 20 років (незалежно від місця останньої роботи). 
Суд першої інстанції вірно встановив, що позивач у період з 11 липня 1988 року по 02 липня 1989 року працювала на посаді вагівниці у ткацькому цеху текстильного підприємства, що підтверджується записами у трудовій книжці та іншими наявними документами. 
Зазначена робота виконувалася безпосередньо у виробничому (ткацькому) цеху, повний робочий день, та була невід`ємною частиною технологічного процесу текстильного виробництва, а саме — обліку та зважування сировини і готової продукції у процесі виготовлення тканин. 
Крім того, позивач фактично працювала на посаді ткалі, оскільки посада «вагівниці» у ткацькому цеху є частиною трудових обов`язків ткалі і має такий самий правовий статус для пільгового стажу. 
Робота здійснювалась повний робочий день, у виробничому цеху, в умовах підвищеного шуму та фізичного навантаження, що відповідає шкідливим і важким умовам праці. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що період роботи позивачки з 11 липня 1988 року по 02 липня 1989 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу як робота у текстильному виробництві, що дає право на призначення пенсії за вислугу років оскільки. 
Колегія суддів дослідила матеріали справи та дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовані норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність достатніх правових підстав для задоволення адміністративного позову в частині.
За правилами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 2, 5, 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2026 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню. 

Суддя доповідач С.В. Дегтярьова

Судді А.В. Крусян

О.В. Яковлєв