ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року	Львів	Справа № 380/26957/23 пров. № А/857/34458/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Заверухи О.Б.,
суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Перемишлянський приладобудівний завод «Модуль» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Перемишлянський приладобудівний завод «Модуль» до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Пенсійного фонду України про визнання протиправними та скасування рішень,

суддя (судді) в суді першої інстанції – Москаль Р.М.,
час ухвалення рішення – не зазначено,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

В С Т А Н О В И В:
Приватне акціонерне товариство «Перемишлянський приладобудівний завод «Модуль» звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Пенсійного фонду України, в якому просило: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 14 від 31.10.2022 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду; визнати протиправним та скасувати рішення Пенсійного фонду України № 2800-0601- 8/60670 від 27.10.2023 про результати розгляду скарги.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням ГУ ПФУ у Львівській області № 14 від 31.10.2022 нараховано штраф в розмірі 10% та пені в розмірі 0,1% на суму недоїмки за період з 20.09.2010 по 04.10.2022 на суму 41 518,55 грн за несвоєчасну сплату страхових внесків. Вказує, що 06.10.2023 подано скаргу щодо вищезазначеного рішення, однак Пенсійний фонду України рішенням № 2800-0601-8/60670 від 27.10.2023 залишив скаргу позивача без задоволення. Вважає оскаржувані рішення незаконними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, оскільки: 1) ГУ ПФУ у Львівській області застосувало фінансові санкції та нарахувало пеню на підставі нечинної норми, оскільки пункт 2 частини 9 статті 106 Закону № 1058 виключено згідно з Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010; 2) з урахуванням положень п. 9-11.2 розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI, нарахована контролюючим органом пеня за період із 01.03.2020 до 04.10.2022 підлягає списанню.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у спірних правовідносинах контролюючий орган діяв у межах наданих йому повноважень та відповідно до вимог пункту 2 частини дев`ятої статті 106 Закону України № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та положень Інструкції № 21-1, оскільки заборгованість позивача зі сплати страхових внесків за період 2010 року була погашена лише 04.10.2022, що зумовило правомірне нарахування штрафу та пені за весь період прострочення. При цьому суд першої інстанції дійшов висновку, що приписи Закону України № 2464-VI щодо тимчасового ненарахування пені та незастосування штрафних санкцій під час карантину та воєнного стану не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки стосуються єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, тоді як у даному випадку йдеться про заборгованість зі сплати страхових внесків до пенсійної системи за законодавством, що діяло до 01.01.2011, а відтак підстав для скасування оскаржуваних рішень Пенсійного фонду України та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області не встановлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство «Перемишлянський приладобудівний завод «Модуль» подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області фінансові санкції та пеню застосовано з посиланням на пункт 2 частини дев`ятої статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, який у відповідній частині втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Законом України № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а також не врахував, що відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI контрольні повноваження органів Пенсійного фонду щодо зобов`язань, що виникли до 01.01.2011, не скасовуються, однак реалізація таких повноважень має здійснюватися виключно в межах чинного правового регулювання, без застосування нечинних норм. Крім того, вказує, що суд не врахував положення пунктів 9-11.1, 9-11.2 розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI, якими на період дії карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 та № 1236 від 09.12.2020 (у редакціях із продовженнями до 30.04.2023), передбачено тимчасове незастосування штрафних санкцій та ненарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску, а також списання нарахованої пені за відповідні періоди, а аналогічні гарантії передбачені і на період дії воєнного стану відповідно до змін до законодавства. 
Представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог.
Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, ПрАТ «ППЗ «Модуль» зареєстроване як юридична особа 18.06.2001 з присвоєнням ідентифікаційного коду 05777118, що підтверджується відповідним записом в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 4); із 01.02.2023 перебуває в стані припинення в результаті реорганізації.
Управління Пенсійного фонду України у Перемишлянському районі Львівської області 01.12.2014 сформувало вимогу про сплату боргу № Ю-11, відповідно до якої заборгованість ПрАТ «ППЗ «Модуль» зі сплати страхових внесків, фінансових санкцій та пені на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування станом на 01.12.2014 склала 66 778,76 грн., з яких недоїмка – 33 428,58 грн., фінансові санкції – 3 576,62 грн., пеня – 29 773,56 грн. (а.с. 55).
Ця вимога була узгоджена з боржником та орган ПФУ подав її як виконавчий документ для примусового виконання органами ДВС. 
Відповідно до картки особового рахунку юридичної особи станом на 01.10.2022 у ПрАТ «ППЗ «Модуль» була заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, яка становила – 85 408,15 грн. (в тому числі недоїмка зі сплати страхових внесків - 0,00 грн, заборгованість по фінансовій санкції – 8 131,67 грн., заборгованість по пені – 77 276,48 грн.), яка виникла за період з 20.09.2010 по 22.11.2010.
Відомості про погашення ПрАТ «ППЗ «Модуль» 04.10.2022 недоїмки по сплаті страхових внесків в сумі 85 408,15 грн. (згідно вимоги про сплату боргу № Ю-11 від 01.12.2014 - 23833,95 грн. та згідно рішення № 547 від 26.12.2011 - 61574,20 грн.) відображено в картці особового рахунку страхувальника (а.с. 48-54).
Рішенням про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків від 31.10.2022 № 14 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та абзацу 6 пункту 7 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08.07.2010 № 2464 - VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 2464) застосувало до ПрАТ «Перемишлянський приладобудівний завод «Модуль» у вигляді стягнення суми штрафу в розмірі 10% та нарахування пені в розмірі 0,1% на суму недоїмки за період з 20.09.2010 по 04.10.2022 на суму 41 518,55 грн. (а.с. 5).
Позивач звернувся зі скаргою до Пенсійного фонду України на рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 31.10.2022 № 14 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків. 
За результатами розгляду скарги ПФУ прийняло рішення від 27.10.2023 № 2800-0601-8/60670 про залишення рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 31.10.2022 № 14 без змін, а скаргу позивача без задоволення (а.с. 9-12).
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до статті 4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998 № 16/98-ВР одним з видів загальнообов`язкового державного соціального страхування є пенсійне страхування. Згідно зі статтею 6 цих Основ страхувальниками за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням є роботодавці та застраховані особи. Страховиками є цільові страхові фонди, серед іншого - з пенсійного страхування.
Як визначено пунктом 7 розділу VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010 (набрав чинності 01.01.2011):
- стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється;
- на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 (далі – Закон № 1058-ІV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин). 
Серед іншого, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; платники страхових внесків, їх права та обов`язки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками (стаття 5 Закону № 1058-ІV).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1058-ІV:
- страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону; 
страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до пункту 1) частини першої статті 14 Закону № 1058-ІV страхувальниками є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.
Платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону (частина перша статті 15 Закону № 1058-ІV).
Відповідно до частини другої статті 17 Закону № 1058-ІV страхувальники зобов`язані: - подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом (пункт 4); - нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (пункт 6).
Відповідно до частини другої статті 19 Закону № 1058-ІV:
1. Страхові внески до солідарної системи нараховуються: 
для роботодавця - на суми фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про оплату праці», виплату винагород фізичним особам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб, а також на суми оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, яка здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності; 
6. Страхові внески нараховуються на суми, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати. 
Відповідно до приписів статті 20 Закону № 1058-ІV:
- страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі (частина перша);
- обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (частина друга);
- страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків (частина п`ята, шоста);
- страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону є календарний місяць (частина шоста). 
Згідно з частиною другою статті 106 Закону № 1058-ІV суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.
Відповідно до пункту 2) частини дев`ятої статті 106 Закону № 1058-ІV I виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників фінансові санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.
Частиною п`ятнадцятою статті 106 Закону № 1058-ІV визначено, що строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується. 
На реалізацію положень Закону № 1058-ІV постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 затверджено Інструкцію про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (далі – Інструкція № 21-1, текст наведено в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). 
Інструкція № 21-1 визначає процедуру добровільної участі осіб у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
Відповідно до пункту 9.1 розділу 9 «Фінансові санкції» Інструкції № 21-1 до страхувальників за порушення норм законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування застосовуються фінансові санкції відповідно до повноважень, якими органи Пенсійного фонду були наділені до 1 січня 2011 року.
Відповідно до пп. 9.3.2. пункту 9.3 розділу 9 Інструкції № 21-1 фінансові санкції за порушення норм законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування накладаються на страхувальника відповідно до частини дев`ятої статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції, що діяла до 1 січня 2011 року, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. 
При цьому складається рішення за формою згідно з додатком 14. 
Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних картки особового рахунку платника. 
Згідно з пунктом 10.1. розділу 10 «Порядок нарахування та погашення пені» Інструкції № 21-1 на суми простроченої заборгованості зі сплати страхових внесків (недоїмки) та своєчасно не сплачені (не перераховані) фінансові санкції нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем настання строку сплати відповідного платежу, до дня його фактичної сплати страхувальником включно. 
Згідно з приписами пунктів 9.11 та 10.9 Інструкції № 21-1 строки давності щодо стягнення штрафів та пені не застосовуються. 
ПрАТ «ППЗ «Модуль» в період з вересня по листопад 2010 року відповідно до статей 14, 15, Закону № 1058-ІV було платником страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування як роботодавець (страхувальник).
01.01.2011 набрав чинності Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010, з дня набрання чинності цим Законом платники, зокрема, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, вважаються платниками єдиного внеску.
Відповідно до пункту 7 розділ VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за органами Пенсійного фонду України зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, та відповідних штрафних санкцій.
У зв`язку із несплатою страхових внесків за вересень, жовтень, листопад 2010 року у страхувальника утворилася недоїмка; в 2014 році територіальний орган Пенсійного фонду сформував вимогу № Ю-11 від 01.12.2014 про сплату недоїмки зі страхових внесків (фінансових санкцій та пені). 
Ця вимога як виконавчий документ була пред`явлена до примусового виконання органами ДВС, проте недоїмка зі сплати страхових внесків була погашена лише 04.10.2022; ця обставина підтверджується відомостями картки особового рахунку страхувальника ПрАТ «ППЗ «Модуль» (а.с. 48-54) та визнана позивачем. 
У зв`язку з надходженням від ПрАТ «ППЗ «Модуль» коштів на сплату недоїмки по страхових внесків ГУ ПФУ у Львівській області відповідно до пункту 2 частини дев`ятої статті 106 Закону № 1058-ІV та на підставі відомостей картки особового рахунку платника здійснило розрахунок фінансової санкції та нарахувало пеню за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхових внесків; за наслідками проведеного розрахунку прийняте оскаржене рішення № 14 від 31.10.2022. 
Колегія суддів враховує, що контролюючий орган правильно визначив розмір штрафу, застосувавши ставку 10% своєчасно не сплачених сум страхових внесків, а при обрахунку пені застосував визначену законом ставку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності свідчать про те, що контролюючий орган мав передбачені статтею 106 Закону № 1058-ІV та розділом 9, 10 Інструкції № 21-1 підстави для застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату страхових внесків. 
При прийнятті рішення суд апеляційної інстанції враховує, що Закон № 1058-ІV прямо передбачає, що обов`язок для страхувальників нараховувати, обчислювати і вчасно сплачувати та в повному обсязі страхові внески не залежить від фінансового стану платника страхових внесків, строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується. 
Колегія суддів зауважує, що позивач не долучив до матеріалів справи будь-яких доказів на спростування наданих територіальним органом ПФУ відомостей картки особового рахунку страхувальника чи здійсненого розрахунку фінансових санкцій та пені. 
З огляду на викладені вище нормативні положення Закону № 1058-ІV ГУ ПФУ у Львівській області мало визначені законом фактичні підстави та повноваження для застосування фінансових санкцій та пені до платника страхових внесків, який 04.10.2022 погасив заборгованість зі страхових внесків за період вересень, жовтень, листопад 2010 року. 
Щодо доводів позивача про те, що під час дії карантину та на період дії воєнного стану контролюючими органами не застосовуються штрафні санкції та не нараховується пеня за порушення пов`язані із несвоєчасною сплатою єдиного внеску, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Відповідно до пунктів 9-11.1, 9-11.2 «Перехідних положень» Закону № 2464-VI тимчасово штрафні санкції, визначені частиною одинадцятою статті 25 цього Закону, не застосовуються за такі порушення, вчинені у період з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19):
- несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску;
- неповна сплата або несвоєчасна сплата суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів);
- несвоєчасне подання звітності, передбаченої цим Законом, до податкових органів. При цьому абзаци другий та третій пункту 7 частини одинадцятої статті 25 цього Закону щодо такого порушення, вчиненого у період з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) року, не застосовується.
Протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) платникам єдиного внеску не нараховується пеня, а нарахована пеня за ці періоди підлягає списанню.
Відповідно до пунктів 9.21, 9.22 «Перехідних положень» Закону № 2464-VI тимчасово за порушення, вчинені у період з початку дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, до 1 серпня 2023 року, штрафні санкції, визначені частиною одинадцятою статті 25 цього Закону, не застосовуються, а платникам єдиного внеску не нараховується пеня, а нарахована пеня за цей період підлягає списанню.
Колегія суддів звертає увагу, що вищенаведені норми передбачають звільнення платників від застосування штрафних санкцій за порушення законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, в той час як пеня нарахована позивачу за несвоєчасну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове пенсійне страхування за вересень, жовтень, листопад 2010 року, нараховані відповідно до законодавства, що діяло раніше (до внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010 (набрав чинності 01.01.2011)). Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як такий запроваджений на підставі Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010, який набрав чинності 01.01.2011 року. 
Оскільки страховий внесок та єдиний внесок є різними за своєю суттю виплатами, що регулюються різними законодавчими актами, обгрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення позивача від нарахування пені за несвоєчасну сплату страхових внесків на підставі «Перехідних положень Закону № 2464-VI.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Перемишлянський приладобудівний завод «Модуль» залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року у справі № 380/26957/23 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. Б. Заверуха 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар