Справа № 359/5068/25
Провадження № 2/357/1569/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
( ЗАОЧНЕ )

08 травня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Бебешко М. М. ,
при секретарі - Примак А. М.,
За участі: 
позивача ОСОБА_1 ; 
представника третьої особи 1 Осецької О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: 1) Служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради Київської області; 2) Служба у справах дітей та сім`ї Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

08 вересня 2025 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за підсудністю з Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява, відповідно до якої позивач просить суд: Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі між собою з 22 грудня 2007 року до 05 липня 2010 року. Від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Донька з 2018 року постійно проживає за однією адресою з позивачем у місті Борисполі Київської області та знаходиться на його повному утриманні. Донька відвідує навчальний закладу місті Борисполі, а її матір проживає в іншому населеному пункті та ухиляється від своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2020 року у справі № 359/1681/20 було стягнуто із відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 на 01 квітня 2025 року заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати аліментів на утримання доньки становить 183 458,00 грн. Всі витрати на утримання доньки самостійно несе позивач. Відповідач на протязі семи років не приїжджала до дитини, не зустрічалася з нею та не проявляла інтересу до життя доньки. Позивач з 24.02.2022 до 15.12.2023 проходив військову службу у лавах Збройних Сил України, звідки звільнився за наказом командира військової частини від 15 грудня 2023 року.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 вересня 2025 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М.
Ухвалою суду від 09 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 13 жовтня 2025 року. Вказаною ухвалою суду зобов`язано службу у справах дітей Бориспільської міської ради Київської області надати суду висновок щодо розв`язання спору.
Через неявку учасників справи в підготовче засідання призначене на 3 жовтня 2025 року, останнє судом відкладено та повторно призначено на 21 листопада 202 року.
За клопотанням представника третьої особи ухвалою суду від 21 листопада 2025 року залучено в якості третьої особи службу у справах дітей Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області та відкладено підготовче засідання у справі на 22 січня 2026 року.
Протокольною ухвалою суду від 22 січня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 березня 2026 року.
В судовому засіданні 10 березня 2026 року позивач підтримав свої позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просив суд їх задовольнити. Додатково пояснив суду, що дитина проживає спільно з ним, без матері з 25 травня 2018 року, коли колишня дружина привезла її до нього після закінчення дитиною третього класу. 24 лютого 2022 року, тобто в перший день війни, він мобілізувався до лав ЗСУ, а дитину залишив на виховання у своєї матері у місті Борисполі. Після смерті матері позивача, останнього демобілізували з лав ЗСУ. Колишня дружина останній раз спілкувалася по телефону з донькою понад 1,5 роки тому. В житті доньки колишня дружина не приймає жодної участі. 
В судовому засіданні 10 березня 2026 року представник третьої особи 1 пояснила, що батько дитини з 2018 року проживає з нею. У відповідача існує велика заборгованість зі сплати аліментів.
В судовому засіданні 10 березня 2026 року заслухано думку ОСОБА_3 , яка пояснила суду, що бажає позбавити матір батьківських прав, так як остання не цікавиться її життям, не телефонує, не приїжджає в гості. Останній раз маму вона бачила в листопада 2023 року, коли та приїжджала у Бориспіль на декілька годин. Мати хотіла, щоб донька поїхала з нею, але вона відмовилася. З 2018 року і до листопада 2023 року вона бачила матір один раз на рік, а то і рідше. З 2024 року матір перестала з нею спілкуватися навіть по телефону, так як матір заблокувала номер телефону доньки На даний час вона навчається у Бориспільському інституті муніципального менеджменту.
За клопотанням представника третьої особи 1 і позивача, у судовому засіданні 10 березня 2026 року оголошено перерву до 08 травня 2026 року.
04 травня 2026 року на адресу суду зі служби у справах дітей Бориспільської міської ради Київської області надійшов висновок по розв`язанню спору щодо позбавлення батьківських прав.
В судовому засіданні 08 травня 2026 року позивач підтримав свої позовні вимоги та просив суд позбавити відповідача батьківських справ з метою, щоб мати доньки не мала жодних прав та обов`язків відносно останньої, та не псувала життя доньки. Донька також не хоче щоб її мати вмішувалася в життя останньої.
В судовому засіданні 08 травня 2026 року представник третьої особи 1 підтримала висновок органу опіки та піклування, проте при вирішенні спору поклалася на думку суду, врахувавши те, що висновок носить для суду рекомендаційний характер та суд вправ не приймати його до уваги. Додатково пояснила що у неї не вийшло знайти відповідача та поспілкуватися з нею.
Допитана в судовому засіданні 08 травня 2026 року в якості свідка ОСОБА_5 показала суду, що вона є рідною сестрою позивача та проживає спільно з останнім і його донькою ОСОБА_6 в одному будинку у місті Бориспіль Київської області. Після закінчення 4 класу мати доньки привезла останню у Бориспіль до батька на літні канікули, після закінчення яких донька категорично висловила бажання не повертатися до матері та залишитися проживати із батьком. У 5 клас донька пішла до школи і місті Борисполі. Вихованням доньки займався виключно батько. Маму доньки позивача вона не бачила, але знає, що остання лише два рази приїжджала до доньки, проте зустрічалася з нею у місті на нейтральній території. 
Допитана в судовому засіданні 08 травня 2026 року в якості свідка ОСОБА_5 показала суду, що вона є двоюрідною сестрою позивача та проживає у місті Бориспіль Київської області. Крім цього, вона є хрещеною матір`ю доньки позивача ОСОБА_8 . Матір похресниці вона бачила останнього разу, коли ОСОБА_8 було 6 років, на даний час похресниці 18 років. Батько дитини забрав доньку до себе, всім її забезпечував і на протязі останніх десяти років донька проживає з позивачем. На даний час донька позивача навчається у вищому навчальному закладі. 
Відповідач в судові засідання не з`явилася, про день, час та місце проведення останніх повідомлялася судом своєчасно та належним чином за місцем реєстрації останньої.
Представник третьої особи Узинської міської ради до суду не з`явився, про день, час та місце проведення судового розгляду повідомлений судом своєчасно та належним чином.
За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вказаних осіб та відповідно до вимог ст. 281 ЦПК України постановити ухвалу про проведення заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне:
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі між собою з 22 грудня 2007 року до його розірвання рішенням Бориспільського районного суду Київської області, яке набрало законної сили 05 липня 2010 року. 
Від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Донька з 2018 року постійно проживає за однією адресою з позивачем у місті Борисполі Київської області та знаходиться на його повному утриманні. 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2020 року у справі № 359/1681/20 було стягнуто із відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , до досягнення останньою повноліття 
Станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати аліментів на утримання доньки становить 183 458,00 грн.
Службою у справах дітей Бориспільської міської ради 23 жовтня 2023 року видано довідку, згідно з якою на утриманні у ОСОБА_1 перебуває донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У період перебування батька у лавах Збройних сил України, дитиною опікувалася бабуся по батьку, ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Мати дитини до органу опіки та піклування щодо її участі у вихованні доньки не зверталася.
За характеристикою з Бориспільського ліцею від 04 квітня 2025 року, учениця 11класу ОСОБА_3 навчається в ліцеї з п`ятого класу. Батько дитини систематично відвідує батьківські збори, цікавиться життям та навчанням доньки. Мати дитини не опікується донькою, не бере участі у її вихованні. Мати жодного разу не цікавилася досягненням доньки та не виходила на зв`язок із класним керівником дитини.
Актами обстеження житлових і матеріально-побутових умов Бориспільської міської ради ОСОБА_1 підтверджено проживання ОСОБА_3 за місцем проживання позивача.
Позивач, будучи призваним на військову службу з 24 лютого 2022 року, з 15 грудня 2023 року виключений зі списку особового складу військової частини та звільнений з військової служби. 
Позивач є учасником бойових дій та позитивно характеризується зі місцем роботи і проживання.
Мати позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
За висновком по розв`язання спору, службою у справах дітей Бориспільської міської ради 22.04.2026 року орган опіки та піклування вважає, що для задоволення даного позову недостатньо доказової бази.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Статтею 164 Сімейного кодексу України (надалі СК України) зазначено підстави позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття.
Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.
Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування.
Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.
Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, відповідно до статті 165 СК України, мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Статтею 166 СК України описано правові наслідки позбавлення батьківських прав. Так, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини.
Так, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.
Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.
Порядок і розміри відшкодування витрат на перебування дитини в прийомній сім`ї, сім`ї патронатного вихователя, дитячому будинку сімейного типу, будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, школі-інтернаті чи іншому закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлюються законодавством.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
У разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров`ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом. Медичні працівники у разі критичного стану здоров`я дитини, який потребує термінового медичного втручання, зобов`язані попередити батьків або осіб, які їх замінюють, про відповідальність за залишення дитини в небезпеці.
Статтею 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст.9 Конвенції).
Згідно роз`яснень п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Тому, враховуючи як найкращі інтереси дитини, суд вважає за доцільне ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. 
До такого висновку суд прийшов, врахувавши побажання доньки сторін ОСОБА_3 , яка ІНФОРМАЦІЯ_5 досягла повноліття та в судовому засіданні 10 березня 2026 року категорично висловила свою думку щодо доцільності позбавлення батьківських прав її матері.
Суд дослідивши докази у справі, вважає, що відповідач самоусунулася від виховання та утримання своєї доньки, не цікавиться життям та навчанням останньої, не приймає жодної участі у вихованні доньки.
Суд не бере до уваги висновок служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради Київської області органу опіки та піклування щодо недостатньої доказової бази для задоволення позову, так як вказаний висновок носить рекомендаційний характер та суд вправі його не брати до уваги.
Крім цього, суд звертає увагу на те, що органом опіки та піклування є виконавчий комітет Бориспільської міської ради і безпосередньо виконавчим комітетом даної міської ради не підготовлено висновок органу опіки та піклування щодо вирішення спору у даній справі, так як вказаний висновок складено службою у справах дітей та сім`ї, яка фактично не являється органом опіки та піклування.
Разом з цим, суд враховує думку представника служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради, яка судовому засіданні 08 травня 2026 року при вирішенні спору поклалася на думку суду та завила суду про те, що висновок органу опіки та піклування носить рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду.
Разом з цим, суд враховує те, що донька сторін досягла повноліття, а тому розірвання юридичного зв`язку між нею та її матір`ю, у майбутньому буде свідчити лише на користь доньки, так як матір останньої, будучи позбавленою батьківських прав, не змозі буде в майбутньому звертатися до суду із позовом до донки про стягнення аліментів на своє утримання, чи можливо претендувати на спадщину. 
Правова позиція у подібних за змістом правовідносинах, зокрема щодо можливості позбавлення батьківських прав щодо повнолітньої особи, викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного Суду у складу Верховного Суді від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21.
Крім цього, суд вважає що рішення суду про позбавлення батьківських прав не буде підставою для можливого уникнення позивачем обов`язку щодо несення військової служби у зв`язку з тим, що останній звільнений з лав Збройних Сил України наказом від 15 грудня 2023 року.
При вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний ухвалити рішення про стягнення аліментів. Проте, враховуючи те, що аліменти на доньку сторін, раніше було стягнуто рішенням суду, суд вважає за доцільне, у даній справі, не вирішувати повторно питання щодо стягнення аліментів.
При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат у справі суд виходить з наступного:
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, при ухваленні рішення про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати, зокрема і по оплаті судового збору за подання позовної заяви до суду.
У зв`язку з тим, що позивачем при поданні позовної зави до суду сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору в сум 1211,20 грн,
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 4, 12, 81, 89, 141, 265, 268, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: 1) Служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради Київської області; 2) Служба у справах дітей та сім`ї Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо її повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі по оплаті судового збору зв сумі 1211,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за заявою відповідача на протязі двадцяти днів з дня отримання нею копії судового рішення.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Місце проживання: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Місце проживання: АДРЕСА_2 . РНОКПП: матеріали справи не містять.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: 1.Служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради Київської області. Місце знаходження: 08301, Київська область, Бориспільський район, місто Бориспіль, вулиця Бежівка, будинок 1. Код ЄДРПОУ: 38572086.
2.Служба у справах дітей та сім`ї Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області. Місце знаходження: 09161, Київська область, Білоцерківський район, місто Узин, вулиця Івана Котляревського, будинок 16. Код ЄДРПОУ: 45130917. 
Суддя    	М. М. Бебешко