Справа № 471/643/25
Провадження №2/471/52/26 
Номер рядка звіту 29

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 червня 2026 р.  Братський районний суд Миколаївської області 
у складі: головуючого судді - Жили Н.М., 
за участю секретаря - Холоденко І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Братське Вознесенського району Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання дійним договору купівлі-продажу житлового будинку,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Братського районного суду Миколаївської області з позовною заявою Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання дійним договору купівлі-продажу житлового будинку.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 06.03.1998 року між ОСОБА_2 , від імені якої діяв ОСОБА_3 на підставі Довіреності, виданої Восьмою Одеською державною нотаріальною конторою за реєстром №3-55 від 10.01.1998 року, та ОСОБА_1 укладено Договір № 3-13 купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 . Договір було зареєстровано Універсальною товарною біржею «Віконт-Т». Сторонами в повному обсязі були виконані всі умови договору купівлі-продажу, фактично відбулась передача майна покупцеві як новому власнику, жодних претензій з боку продавця не надходило. В пункті 10 вищезазначеного договору купівлі-продажу вказано, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. 
В даний час позивач, звернувшись у Центр надання адміністративних послуг Братської селищної ради для реєстрації за вказаною адресою місця проживання своєї дочки, дізналась, що оскільки вказаний договір купівлі-продажу не оформлений нотаріально, то він не є документом, який засвідчує право власності на будинок. Однак, нотаріально посвідчити договір позивач не має можливості, оскільки продавець та її представник за довіреністю померли. А тому, просить суд визнати дійсним Договір купівлі-продажу житлового будинку №3-13 від 06.03.1998 р., укладений між ОСОБА_2 , від імені якої діяв ОСОБА_3 на підставі Довіреності, виданої Восьмою Одеською державною нотаріальною конторою за реєстром №3-55 від 10.01.1998 року, та ОСОБА_1 , та зареєстрований Універсальною товарною біржею «Віконт-Т».
Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 06 червня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 27 березня 2026 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 
В судове засідання позивач не з`явилися, однак надала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а. с. № 98).
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але в матеріалах справи наявна заява Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, в якій просить суд розглянути справу у відсутність її представника, вирішення позовних вимоги залишає на розсуд суд (а. с. № 97).
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Під час розгляду справи по суті встановлено, що 06 березня 1998 року між ОСОБА_2 , від імені якої діяв ОСОБА_3 на підставі Довіреності, виданої Восьмою Одеською державною нотаріальною конторою за реєстром №3-55 від 10.01.1998 року, (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), укладено Договір №3-13 купівлі-продажу, відповідно до якого продавець продав, а покупець купив цілий житловий будинок АДРЕСА_1 . Зазначене домоволодіння складається із: житлового будинку (А-І), жилою площею 33,8 кв.м, сарая – (Г-І), огорожі, споруд № 1-2 (а. с. № 11)
Відповідно до п. 2 вказаного договору домоволодіння належало ОСОБА_2 на підставі Договору дарування, посвідченого Братською державною нотаріальною конторою Миколаївської області за реєстром №68 від 17.01.1995 року, зареєстрованого Вознесенським міжміським Бюро технічної інвентаризації Миколаївської області в книзі за реєстр. №68 від 07.08.1995 р.
Згідно п. 3 Договору № 3-13 купівлі-продажу від 06.03.1998 року домоволодіння продано за 2800 гривень, які сплачені покупцем продавцю повністю до підписання цього договору.
Відповідно до п. 5 зазначеного договору покупець набуває право власності на домоволодіння з моменту підписання цього договору. Продавець зобов`язався звільнити від усього побутового майна та здійснити виселення і виписку всіх проживаючих не пізніше 14.03.1998 р., а покупець дає згоду на проживання продавця до цього строку. 
В п. 9, п. 10 договору № 3-13 купівлі-продажу від 06.03.1998 року зазначено, що згідно ст. 227 ЦК України цей договір підлягає реєстрації в Бюро технічної інвентаризації за місцем знаходження придбаної нерухомості. Договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. 
Договір № 3-13 купівлі-продажу від 06.03.1998 р. підписаний сторонами. В договорі зазначено, що цей договір згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» зареєстровано Універсальною товарною біржею «Віконт-Т» в «Журналі реєстрації біржових угод» реєстраційний №3-13 від 06.03.1998 року (а. с. № 11).
Згідно Розпорядження голови Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області від 23.04.2024 № 24-р «Про перемейнування вулиць та провулків на території населених пунктів Братської селищної ради» вулицю Пушкіна в селищі Братське перейменовано у вулицю Колодязна. 
Нотаріусом вищевказаний договір не посвідчувався.
11 березня 1998 року вищезгаданий житловий будинок був зареєстрований Вознесенським бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_1 за реєстровим №68, про що свідчить реєстровий напис на правовстановлюючому документі.
Технічний паспорт на вищезазначений житловий будинок був переоформлений на ім`я ОСОБА_1 (а. с. № 12).
06.04.1998 року місце проживання позивача було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією домової книги та Витягом з реєстру територіальної громади (а. с. № 10, 14-16). 
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 425338396, сформованої 05.05.2025 р., відомості щодо нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відсутні (а. с. № 16). 
Нещодавно позивач дізналася про те, що вищевказаний договір купівлі-продажу є недійсним, оскільки він не був посвідчений нотаріусом.
Вирішити питання про нотаріальне посвідчення Договору № 3-13 купівлі-продажу від 06.03.1998 року на теперішній час не вбачається можливим у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00055237929 від 09.12.2025 р., виданим Братським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а. с. № 72-73). Відповідно до відповіді Братської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 06.03.2026 року після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкова справа не заведена (а.с. № 84).
Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. 
В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
Відповідно до ст. 5 ЦК України та п. 4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Договір № 3-13 купівлі-продажу від 06.03.1998 р. був укладений в період дії ЦК Української РСР, 1963 року, а тому до даних правовідносин необхідно застосувати норми матеріального права, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК Української РСР, 1963 року.
Відповідно до ст. ст. 128, 153 ЦК Української РСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. 
За ст. 224 ЦК Української РСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ст. 227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. 
Положеннями ст. 47 ЦК Української РСР передбачалося, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Статтею 9 ЖК України в редакції на час укладення вказаного договору, передбачено, що громадяни мають право на придбання квартир (будинків) на біржових торгах.
Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про товарні біржі», в редакції на час укладання зазначеного договору, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.
Відповідно до ч. 2 ст. 15 вказаного Закону угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Тобто, чинне на момент укладання спірного договору законодавство, а саме ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарні біржі», дозволяло укладати угоди купівлі-продажу нерухомого майна за участю фізичних осіб, без нотаріального посвідчення біржової угоди.
В даний час через те, що Договір № 3-13 купівлі-продажу від 06.03.1998 р. не був посвідчений нотаріусом, позивач не має можливості реалізувати своє право власника.
З огляду на викладене, сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, умови договору виконані сторонами в повному обсязі. ОСОБА_1 (покупцем) сплачено продавцю грошові кошти за придбання вищезгаданого нерухомого майна в повному обсязі, продавець передав їй будинок. Придбаний житловий будинок було зареєстровано Вознесенським бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_1 , тобто відбулась державна реєстрація в БТІ права власності позивача на вищевказаний житловий будинок. З часу придбання цього будинку позивач користуються ним.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги те, що позивач не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визнати Договір № 3-13 купівлі-продажу від 06.03.1998 р. дійсним. 
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 328 ЦК України, ст. ст. 47, 128, 153, 224, 227 ЦК Української РСР, 1963 року, ст. ст. 4, 10-13, 76, 81, 83, 89, 229, 258, 259, 263 -265, 273 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання дійним договору купівлі - продажу житлового будинку – задовольнити.
Визнати дійсним Договір № 3-13 купівлі-продажу від 06 березня 1998 року, укладений між ОСОБА_2 , від імені якої діяв ОСОБА_3 на підставі Довіреності, виданої Восьмою Одеською державною нотаріальною конторою за реєстром №3-55 від 10.01.1998 року, та ОСОБА_1 , який зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Віконт-Т» в журналі реєстрації біржових угод за № 3-13 від 06 березня 1998 року, відповідно до якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купила житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (до зміни адміністративно-територіального поділу України — Братського району) Миколаївської області.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 . 
Відповідач: Братська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області, код ЄДРПОУ 04375926, адреса місцезнаходження: Миколаївська область, Вознесенський район, селище Братське, вул. Миру, буд. 131.

Суддя		 Жила Н. М.