Головуючий І інстанції: Пасечнік О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 р. 	Справа № 520/31835/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Мінаєвої К.В.,
Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.03.2026, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/31835/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Військової частини НОМЕР_1  
третя особа:  Адміністрація Державної прикордонної служби України 
про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до  Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), третя особа: Адміністрація Державної прикордонної служби України , в якому просила суд:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 , які полягали у неналежному виконанні обов`язку, щодо перевірки та встановлення добровільної здачі в полон молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії - номером обслуги другої групи інспекторів прикордонної служби другого відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (з м.д. АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (з м.д. АДРЕСА_1 ) старшого солдата ОСОБА_2 ;
- визнати протиправним рішення Військової частини НОМЕР_2 , оформлене листом від 13.06.2025 року за вих. №03.3/А-643/637, щодо відмови у виплаті частки грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення ОСОБА_2 на користь його матері - ОСОБА_1 .
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату частки грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення ОСОБА_2 на користь його матері - ОСОБА_1 з 12.04.2025 року. 
В обґрунтування позовної заяви позивачка зазначила, що відповідач протиправно відмовив їй як матері у виплаті частки грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення ОСОБА_2 . 
ІІ. Зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.03.2026 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення, оформлене протоколом №42 засідання комісії НОМЕР_3 прикордонного загону по розгляду документів з питань прийняття рішення по призначенню і виплати належної частки грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців захоплених у полон або заручниками, а також безвісно відсутніх.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.05.2025 про виплату належної частки грошового забезпечення як матері, члену сім`ї військовослужбовця ОСОБА_2 , який знаходиться в полоні, з урахуванням висновків суду, викладених в судовому рішенні.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що до повноважень відповідача, зокрема, не входить кваліфікація злочину та проведення досудового розслідування, тому питання щодо встановлення фактів та вини особи за фактом добровільної здачі в полон самовільного залишення військові частини (установи, організації), місця служби або дезертирства, віднесено до компетенції органів досудового розслідування та відповідного суду, який розглядає обвинувальний акт, тому суд вважав, що відповідач у своєму протоколі №42 засідання комісії НОМЕР_3 прикордонного загону по розгляду документів з питань прийняття рішення по призначенню і виплати належної частки грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців захоплених у полон або заручниками, а також безвісно відсутніх від 09.06.2025 №03.3/30168/25-Вн дійшов передчасних висновків щодо відмови позивачці у виплаті належним сум грошового забезпечення.
Суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення, оформлене протоколом №42 засідання комісії НОМЕР_3 прикордонного загону по розгляду документів з питань прийняття рішення по призначенню і виплати належної частки грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців захоплених у полон або заручниками, а також безвісно відсутніх.
Стосовно позовних вимог про визнання протиправним рішення Військової частини НОМЕР_2 , оформлене листом від 13.06.2025 року за вих. №03.3/А-643/637, щодо відмови у виплаті частки грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення ОСОБА_2 на користь його матері - ОСОБА_1 , суд зазначив, що вказаний лист не є рішенням про відмову у виплаті частки грошового забезпечення, а тому вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.
Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд дійшов висновку, що належним захистом прав є саме зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.05.2025 про призначення виплат грошового забезпечення як дружині, члену сім`ї військовослужбовця ОСОБА_2 , який знаходиться в полоні, з урахуванням висновків суду, викладених в судовому рішенні. 
ІІІ. Підстави апеляційного оскарження та їх обґрунтування.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/31835/25 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що пунктом 7 ПКМУ №884 визначено, що виплата грошового забезпечення не здійснюється у разі: добровільної здачі в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирства військовослужбовців. 
Звертає увагу суду, що відповідачем, належним чином повідомлено позивача листом №03.3/А-643/637 від 13.06.2025 про прийняте рішення та той факт, що до з`ясування обставин потрапляння військовослужбовця ОСОБА_2 , грошове забезпечення, включаючи додаткові та інші види виплат не втрачаються. Вони накопичуються на спеціальному рахунку НОМЕР_3 прикордонного загону, відкритому в Державній казначейській службі України. У разі спростування факту можливої добровільної здачі в полон, кошти будуть перераховані військовослужбовцю або членам його родини.
ІV. Провадження в суді апеляційної інстанції та виклад позиції інших учасників справи.
Позивачка надала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказала, що враховуючи лист ДБР та витяг з висновку службового розслідування (які надані до матеріалів справи) можна дійти висновку, що оскаржуване рішення Військової частини НОМЕР_2 , оформлене листом від 13.06.2025 року за вих. №03.3/ А-643/637 не відповідає критеріям правомірності, встановленим ч.2 ст. 2 КАС України, що має наслідком його скасування. Просить апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.03.2026 року у справі №520/31835/25 залишити без змін.
Учасники справи повідомлені про перегляд рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.03.2026 судом апеляційної інстанції належним чином шляхом направлення ним копій ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в електронній формі до електронного кабінету учасників справи.
Згідно зі статтею 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розглядає справу без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. З урахуванням вимог частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи оскарження відповідачем рішення суду першої інстанції лише в частині задоволених вимог, апеляційним судом не надається оцінка рішенню суду в частині відмови.
V. Обставини, встановлені судом.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачка ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4 (а.с. 13).
Листом Військової частини НОМЕР_2 про надання інформації №14/3/1483 від 17.05.2025 року позивачку повідомлено про те, що 12.04.2025 року в ході виконання завдань відповідно до бойового розпорядження поблизу населеного пункту Перовське Золочівської територіальної громади Богодухівського району Харківської області було втрачено зв`язок з молодшим інспектором прикордонної служби 1 категорії - номером обслуги другої групи інспекторів прикордонної служби другого відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (з м.д. АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (з м.д. АДРЕСА_1 ) старшим солдатом ОСОБА_2 . За даним фактом в НОМЕР_3 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України було призначене службове розслідування. За результатами службового розслідування старшого солдата ОСОБА_2 визнано «захоплений в полон». Відповідні інформування надіслано до Об`єднаного центру з координації, пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб та до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем призову військовослужбовця. До даного листа було додано зразок заяви з переліком документів, які необхідно надати для отримання виплати.
ОСОБА_1 звернулася на адресу НОМЕР_3 прикордонного загону - військова частина № НОМЕР_2 з заявою від 21.05.2025 щодо виплати їй частки грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших виплат грошового забезпечення старшого солдата ОСОБА_2 .
Листом від 13.06.2025 року за вих. №03.3/А-643/637 НОМЕР_3 прикордонний загін - військова частина № НОМЕР_2 повідомив позивачку, що за результатами розгляду заяви з представленими документами, згідно 4 пункту постанови Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених в полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти» (зі змінами) в частині, що не суперечить пункту 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей Законом України», відмовлено у виплаті частки грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення до з`ясування в установленому порядку обставин щодо можливої добровільної здачі військовослужбовця НОМЕР_3 прикордонного загону ОСОБА_2 в полон. До з`ясування обставини потрапляння військовослужбовця ОСОБА_2 , грошове забезпечення, включаючи додаткові та інші види виплат не втрачаються. Вони накопичуються на спеціальному рахунку НОМЕР_3 прикордонного загону, відкритому в Державній казначейській службі України. У разі спростування факту можливої добровільної здачі в полон, кошти будуть перераховані військовослужбовцю або членам його родини (а.с. 18 зворот-19).
На звернення представника позивачки листом від 11.10.2025 року за вих. №03.3/20073-25-Вих відповідач повідомив, що за обставин та причин втрати зв`язку з військовослужбовцем НОМЕР_3 прикордонного загону старшим солдатом ОСОБА_2 проведено службове розслідування від 09.05.2025 року №03.7/776/25-Вн, за результатами якого встановлено перебування вищевказаного військовослужбовця в полоні. Додаткове службове розслідування за вищевикладеним фактом в НОМЕР_3 прикордонному в загоні Державної прикордонної служби України не призначалося. Висновок вищевказаного службового розслідування разом з матеріалами до нього направлені на правоохоронні органи з метою прийняття правового рішення.
На звернення представника позивачки листом від 24.10.2025 року за вих.№09/20961-25-Вих відповідач повідомив, що відповідно до протоколу засідання комісії НОМЕР_3 прикордонного загону по розгляду документів з питань рішення про призначенню і виплати належної частки грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців захоплених у полон або заручниками, а також безвісно відсутніх, Позивачу було відмовлено у виплаті частки грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів виплат до з`ясування в установленому порядку обставин щодо можливої добровільної здачі військовослужбовця НОМЕР_3 прикордонного загону ОСОБА_2 в полон.
Так, згідно з протоколом №42 засідання комісії НОМЕР_3 прикордонного загону по розгляду документів з питань прийняття рішення по призначенню і виплати належної частки грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців захоплених у полон або заручниками, а також безвісно відсутніх від 09.06.2025 №03.3/30168/25-Вн комісією враховано: 
- лист відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_3 прикордонному загону головного відділу забезпечення внутрішньої та власної безпеки « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Державної прикордонної служби України від 07.05.2025 №16.4/34496-Вих, про відсутність відомостей стосовно старшого солдата ОСОБА_2 в ЄРДР за статтею 430 Кримінального кодексу України (добровільна здача в полон через боягузтво або легкодухість); 
- відсутність відповіді від Державного бюро розслідування, щодо можливої добровільної здачі у полон військовослужбовця НОМЕР_3 прикордонного загону старшого солдата ОСОБА_2 ; 
- чисельні відеоматеріали, які ширяться в інтернет-мережі щодо можливої добровільної здачі у полон військовослужбовця НОМЕР_3 прикордонного загону старшого солдата ОСОБА_2 .
На підставі вищевказаних даних, комісією було прийнято рішення ОСОБА_1 - матері відмовити у виплаті належних часток грошового забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, а також кошти, які знаходяться на депонентському рахунку НОМЕР_3 прикордонного загону, відкритому в Державній казначейській службі України військовослужбовця НОМЕР_3 прикордонного загону старшого солдата ОСОБА_2 , який перебуває в полоні. Рішення ухвалене відповідно до п. 4 Постанови КМУ №884 від 30.11.2016 до з`ясування обставин щодо можливої добровільної здачі ним у полон (а.с. 65-66).
Листом від 21.11.2025 року за вих. №03.3/22658-25-Вих відповідачем надано витяг з висновку службового розслідування від 09.05.2025 №03.7/776/25-Вн, в якому зазначено, що 22.04.2025 року в результаті бойового зіткнення з диверсійно-розвідувальною групою зс рф на ПВ"****" другої прикордонної застави першої прикордонної комендатури в районі населеного пункту АДРЕСА_2 виникла обґрунтована ймовірність потрапляння в полон до збройних формувань російської федерації двох військовослужбовців другої прикордонної застави, стосовно яких надійшла інформація від заступника начальника загону з оперативно-розшукової діяльності - начальника головного оперативно-розшукового відділу та виконуючого обов`язки начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_3 прикордонному загону. Додатково, в ході службового розслідування командуванням прикордонної комендатури було проведено впізнання 2 військовослужбовців другої прикордонної застави, стосовно яких надійшла інформація про можливе перебування в полоні. Під час спілкування з членами сім`ї старшого солдата ОСОБА_2 було з`ясовано, що в Інформаційній системі з питань поводження з військовополоненими вищевказаний військовослужбовець облікований, як такий, що перебуває у полоні держави агресора, підтвердженням цього є Витяги з інформаційної системи з питань поводження з військовополоненими №2025-54-9888 та №2025-56-4728. Відповідно до вимог п.2 розпорядження АДПСУ від 24.05.2022 року №32/12708/0/6-22-Вих «Щодо окремих питань документального оформлення безвісно відсутніх та полонених» комісією було направлено лист до відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_3 прикордонному загону Головно відділу забезпечення внутрішньої та власної безпеки « ІНФОРМАЦІЯ_4 » щодо можливих внесених відомостей в ЄРДР за статтею 430 Кримінального кодексу України (добровільна здача у полон через боягузтво або легкодухість). Стосовно вищезазначеного листа до НОМЕР_3 прикордонного загону надійшла відповідь від відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_3 прикордонному загону Головного відділу забезпечення внутрішньої та власної безпеки « ІНФОРМАЦІЯ_4 », де зазначено, що у відділі внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_3 прикордонному загону інформація стосовно старшого солдата ОСОБА_2 щодо ймовірних відомостей в ЄРДР за статтею 430 Кримінального кодексу України (добровільна здача у полон через боягузтво або легкодухість) відсутня.
Враховуючи вищевикладене комісією запропоновано вважати перебування в полоні: старшого солдата ОСОБА_2 , пов`язаним із захистом Батьківщини під час виконання обов`язків військової служби, при веденні активних бойових дій з підрозділами держави - агресора російської федерації (а.с. 26 зворот- 31).
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивачка звернулась до суду з цим позовом. 
VІ. Позиція суду апеляційної інстанції.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 2 Закону № 2011-XII, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Частиною 1 статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
У відповідності до частин 2-4 статті 9 Закону № 2011-XII, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 6 статті 9 Закону № 2011-XII за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців:
дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.
У разі індексації грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів грошове забезпечення членам сімей військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, виплачується з урахуванням такої індексації - з дня прийняття рішення про проведення такої індексації. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.
Розділом ХХХ вказаного Порядку регулюється питання щодо виплати грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими.
За приписами пункту 3 Розділу ХХХ Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.
Механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх визначає Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 (далі - Порядок № 884).
Пунктом 3 Порядку № 884 передбачено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.
Згідно із пунктом 4 Порядку № 884, виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).
До заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).
Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку № 884, командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.
У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.
Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі:
подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; 
подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; 
подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку;
з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.
Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.
Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.
Виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей:
військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно;
військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.
Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).
Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації): до дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах; протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.
Таким чином, з системного аналізу вищезазначених правових норм слідує, що виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими та не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.
Крім того, колегія суддів зазначає, що приписами пунктів 5, 6 Порядку № 884 передбачено, що обов`язок щодо з`ясування всіх обставин та вирішення питання щодо призначення або непризначення виплати грошового забезпечення, додаткових та інших видів грошового забезпечення належне, але не отримане військовослужбовцем, який захоплений у полон або заручниками, а також інтернований в нейтральних державах або зник безвісти, членам сім`ї такого військовослужбовця, покладається саме на командира військової частини.
При цьому, однією з підстав для відмови у виплаті грошового забезпечення є з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.
Так, колегією суддів з матеріалів справи з`ясовано, що згідно з протоколом №42 засідання комісії НОМЕР_3 прикордонного загону по розгляду документів з питань прийняття рішення по призначенню і виплати належної частки грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців захоплених у полон або заручниками, а також безвісно відсутніх від 09.06.2025 №03.3/30168/25-Вн комісією враховано: 
- лист відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_3 прикордонному загону головного відділу забезпечення внутрішньої та власної безпеки « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Державної прикордонної служби України від 07.05.2025 №16.4/34496-Вих, про відсутність відомостей стосовно старшого солдата ОСОБА_2 в ЄРДР за статтею 430 Кримінального кодексу України (добровільна здача в полон через боягузтво або легкодухість); 
- відсутність відповіді від Державного бюро розслідування, щодо можливої добровільної здачі у полон військовослужбовця НОМЕР_3 прикордонного загону старшого солдата ОСОБА_2 ; 
- чисельні відеоматеріали, які ширяться в інтернет мережі щодо можливої добровільної здачі у полон військовослужбовця НОМЕР_3 прикордонного загону старшого солдата ОСОБА_2 .
На підставі вищевказаних даних, комісією було прийнято рішення матері - ОСОБА_1 відмовити у виплаті належних часток грошового забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, а також кошти, які знаходяться на депонентському рахунку НОМЕР_3 прикордонного загону, відкритому в Державній казначейській службі України військовослужбовця НОМЕР_3 прикордонного загону старшого солдата ОСОБА_2 , який перебуває в полоні. Рішення ухвалене відповідно до п. 4 Постанови КМУ №884 від 30.11.2016 до з`ясування обставин щодо можливої добровільної здачі ним у полон (а.с. 65-66)
Водночас відповідно до витягу з висновку службового розслідування від 09.05.2025 №03.7/776/25-Вн у відповіді відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_3 прикордонному загону Головного відділу забезпечення внутрішньої та власної безпеки « ІНФОРМАЦІЯ_4 » зазначено, що у відділі внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_3 прикордонному загону інформація стосовно старшого солдата ОСОБА_2 щодо ймовірних відомостей в ЄРДР за статтею 430 Кримінального кодексу України (добровільна здача у полон через боягузтво або легкодухість) відсутня. Враховуючи вищевикладене комісією запропоновано вважати перебування в полоні: старшого солдата ОСОБА_2 , пов`язаним із захистом Батьківщини під час виконання обов`язків військової служби, при веденні активних бойових дій з підрозділами держави - агресора російської федерації (а.с. 26 зворот- 31).
Крім того, на звернення представника позивачки Державне бюро розслідувань листом від 26.12.2025 повідомило, що згідно з відомостями системи електронного документообігу центрального апарату Державого бюро розслідувань зареєстрованої вхідної кореспонденції заява щодо ОСОБА_2 не значиться, досудове розслідування відносно вказаної особи не здійснюється (а.с. 53).
Відповідач мотивує відмову, зокрема наявністю листа відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_3 прикордонному загону головного відділу забезпечення внутрішньої та власної безпеки « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Державної прикордонної служби України від 07.05.2025 №16.4/34496-Вих, про відсутність відомостей стосовно старшого солдата ОСОБА_2 в ЄРДР за статтею 430 Кримінального кодексу України (добровільна здача в полон через боягузтво або легкодухість).
При цьому відповідно до витягу з висновку службового розслідування від 09.05.2025 №03.7/776/25-Вн комісією запропоновано вважати перебування в полоні: старшого солдата ОСОБА_2 , пов`язаним із захистом Батьківщини під час виконання обов`язків військової служби, при веденні активних бойових дій з підрозділами держави - агресора російської федерації.
Посилання на відсутність відповіді від Державного бюро розслідування, щодо можливої добровільної здачі у полон військовослужбовця НОМЕР_3 прикордонного загону старшого солдата ОСОБА_2 також спростовано листом Державного бюро розслідувань від 26.12.2025. 
Суд апеляційної інстанції вважає слушними посилання суду першої інстанції, що до повноважень відповідача, зокрема, не входить кваліфікація злочину та проведення досудового розслідування, тому питання щодо встановлення фактів та вини особи за фактом добровільної здачі в полон самовільного залишення військові частини (установи, організації), місця служби або дезертирства, віднесено до компетенції органів досудового розслідування та відповідного суду, який розглядає обвинувальний акт. 
Враховуючи наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого протоколом №42 засідання комісії НОМЕР_3 прикордонного загону по розгляду документів з питань прийняття рішення по призначенню і виплати належної частки грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців захоплених у полон або заручниками, а також безвісно відсутніх та зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.05.2025 про призначення виплат грошового забезпечення матері, члену сім`ї військовослужбовця ОСОБА_2 , який знаходиться в полоні, з урахуванням висновків суду, викладених в судовому рішенні.
В аспекті оцінки інших аргументів учасників справи колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини і зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, пункт 29; рішення від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 23; рішення від 28.01.2011 (остаточне) у справі «Трофимчук проти України», заява № 4241/03, пункт 54; рішення від 21.01.1999 у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, пункт 26). Хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, але орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення від 01.07.2003 у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункт 36).
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.
Відповідно до положень статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, повно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.03.2026 по справі № 520/31835/25 залишити без змін . 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		К.В. Мінаєва 	
Судді	   	І.М. Ральченко   В.В. Катунов