Ічнянський районний суд Чернігівської області  

Провадження № 2/733/513/26
Єдиний унікальний №742/1967/26
Рішення
Іменем України

15 червня 2026 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області у складі : головуючого судді - Вовченка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Ічнянського районного суду цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту
В С Т А Н О В И В :
Зміст позовних вимог
У травні 2026 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернувся до суду з вказаним позовом та посилався на те, що 06.02.2024 року ТОВ «Мілоан» уклало з ОСОБА_1 договір кредитної лінії №102240919 за яким ОСОБА_1 надала кредит в розмірі 5000,00 грн. , а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. 
У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не виконала вказані грошові зобов`язання, у неї виник борг по поверненню тіла кредиту в розмірі 4456,00 грн. , борг по сплаті процентів за користування ним в розмірі 12512,78 грн. та заборгованість за комісією -850,00 грн.. Загальний розмір боргу за договором кредитної лінії склав 17 818,78 грн.
ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу №110-МЛ/Т від 29.07.2024 року. Відповідач продовжувала ухилятись від повернення боргу за вказаним договором. Тому ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просив суд стягнути з ОСОБА_1 борг за договором споживчого кредиту №102240919 від 06.02.2024 року в розмірі 17 818,78 грн. та судові витрати.
Ухвалою судді від 19.05.2026 року відкрито провадження по цивільній справі, судовий розгляд постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Жодна із сторін клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляла. Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано.
Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Так, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що 06.02.2024 року ТОВ «Мілоан», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»» уклала з ОСОБА_1 договір споживчого кредиту №102240919, за яким ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 5000,00 грн. та зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. 
У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не виконала вказані грошові зобов`язання, у неї виник борг по поверненню тіла кредиту в розмірі 4 456,00 грн. , борг по сплаті процентів за користування ним в розмірі 12 512,78 грн. та заборгованість за комісією – 850,00 грн. Загальний розмір боргу за договором кредитної лінії склав 17 818,78 грн.
02.03.2026 року відповідачу ОСОБА_1 був направлений лист-претензія про виконання договірних зобов`язань, однак останній залишився без належного реагування.
ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу №110-МЛ/Т від 29.07.2024 року. Відповідач продовжувала ухилятись від повернення боргу за вказаним договором. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №102240919 від 06.02.2024 року в розмірі 17818,78 грн. 
Спірні правовідносини регулюються главою 48 «Виконання зобов`язання» та главою 51 «Правові наслідки порушення зобов`язання. Відповідальність за порушення зобов`язання» розділу І «Загальні положення про зобов`язання», а також главою 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» та главою 73 «Факторинг» підрозділу 1 «Договірні зобов`язання» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином з дотриманням умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог з дотриманням звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ОСОБА_1 не подала жодного доказу на підтвердження належного виконання нею грошових зобов`язань за договором споживчого 

кредиту №102240919 від 06.02.2024 року в розмірі 17 818,78 грн. Тому у відповідача виник борг по поверненню кредиту в розмірі поверненню тіла кредиту в розмірі 4 456,00 грн. , борг по сплаті процентів за користування ним в розмірі 12 512,78 грн. та заборгованість за комісією – 850,00 грн.
Це підтверджується приєднаними до позову письмовими розрахунками та копією виписки з особового рахунку за договором №102240919 від 06.02.2024.
В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що станом на день ухвалення рішення суду відповідач хоча б частково повернула борг за вказаним договором. 
Що стосується вимоги про стягнення з відповідача комісії за видачу кредиту – 850,00 грн. то суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 визначено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року.
Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).
Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
Враховуючи імперативне врегулюванням законодавством про захист прав споживачів умов щодо нарахування комісії з обслуговування кредитного договору щодо сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості не підлягає застосуванню, отже відсутні правові підстави для задоволення позовної вимоги в частині стягнення комісії. 
З огляду на викладене поданий ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» позов слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №102240919 від 06.02.2024 у загальному розмірі 16968,78 грн, що складається з тіла кредиту в розмірі 4456,00 грн. , борг по сплаті процентів за користування ним в розмірі 12512,78 грн . В решті у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1 та 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Що стосується розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Частиною 1, 3ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Разом з тим, позивач просить стягнути на його користь з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 8 000 грн.
На підтвердження цих вимог позивач надав копію договору про надання правничої допомоги від 01 липня 2025 року №0107, укладеного між адвокатом Адвокатським об`єднанням «Апологет» в особі адвоката Усенка Михайла Ігоровича та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», копія ордера , копія свідоцтва про право заняття адвокатською. Діяльністю, акт №Д20710 наданих послуг (правової (правничої) допомоги від 09.03.2026, детальний опис робіт, виконаних адвокатом від 08.10.2025 року, відповідно до якого сторони підтвердили факт надання Адвокатським об`єднанням «Апологет» та прийняттям клієнтом послуг відповідно до положень укладеного ними договору про надання правничої допомоги від 01 липня 2025 року №0107, сума наданих послуг відповідно до договору складає 8000 грн.
Однак, вимога позивача про стягнення на його користь витрат на правничу допомогу в сумі 8000 грн., не відповідає критерію розумності, є не співмірною з ціною позову, виконаним об`ємом роботи та складністю спору, який не є складним та розглядається в порядку спрощеного провадження, представник позивача - адвокат Усенко М.І. участі в судових засіданнях не приймав, у зв`язку з чим суд вважає за доцільне зменшити вказані витрати до 2 000 грн., що відповідає критерію співмірності та справедливості таких витрат.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited проти України», заява № 19336/04).
Вказане взаємоузгоджується з правовою позицією Верховного Суду висловлену у постанові від 22 грудня 2021 року по справі № 873/212/21.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» слід стягнути судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, (95,23%) а саме судовий збір у розмірі 2535,40 грн. 
Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 207, 526, 546, 626, 628, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд

ухвалив:
Позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП- НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором споживчого кредиту №102240919 від 06.02.2024 у розмірі 16 968,78 грн., 2535,40 грн. повернення сплаченого судового збору та 2000,00 грн. витрат на правничу допомогу, а всього 21 504 (двадцять одна тисяча п`ятсот чотири) грн.18 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено та підписано 15 червня 2026 року.

Суддя А. В. Вовченко