СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

ун. № 759/7996/26
пр. № 1-кп/759/1124/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2026 року м.Київ
Святошинський районний суд м. Києва в складі: 
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026100080000735 від 23 березня 2026 року стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лебедин Сумської обл., українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, розлученого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ),
встановив:
Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.
15.03.2026, в ранковий час, під час дії в Україні воєнного стану, який введено Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» і дію якого надалі продовжено, ОСОБА_3 , перебував в квартирі АДРЕСА_2 , де на підставі усної домовленості з власником квартири - ОСОБА_6 , упродовж певного часу виконував ремонтні роботи де і проживав, та у зв`язку із цим мав постійний та безперешкодний доступ до вказаного житлового приміщення. В приміщенні квартири ОСОБА_3 побачив належні ОСОБА_7 варильну поверхню «BOSH PUG61KAA5E» та витяжку «VESTFROST HFB 52600 BGS», та в цей час у ОСОБА_3 виник кримінально протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення вищевказаного чужого майна.
Реалізовуючи свій кримінально протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , перебуваючи в тому ж місці в той же час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з єдиним умислом, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, користуючись відсутністю сторонніх осіб та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав належну ОСОБА_6 варильну поверхню «BOSH PUG61KAA5E» вартістю 17 017 гривень.
Після цього, продовжуючи реалізовувати свій єдиний кримінально протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення майна потерпілої, 22.03.2026, в ранковий час, ОСОБА_3 таємно викрав належну ОСОБА_6 витяжку «VESTFROST HFB 52600 BGS» вартістю 6 173 гривні.
Заволодівши чужим майном ОСОБА_3 залишив місце вчинення кримінального правопорушення та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 23 190 гривень.
Дії ОСОБА_3 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, не оспорював викладені в обвинувальному акті обставини, надав покази за змістом яких він в жовтні 2025 року домовився з потерпілою про те, що самостійно зробить ремонт у її квартирі, що за адресою: АДРЕСА_3 . Домовленості були усні та ґрунтувались на довірі, з потерпілою вони земляки, тому строки виконання ремонту не встановлювались та на час проведення ремонту потерпіла дозволили йому проживати у її квартирі. Коли він майже закінчував ремонтні роботи, до яких претензій до нього зі сторони потерпілої не було, остання повідомила, що приїде раніше та просила завершити ремонт до її приїзду, та повідомила, що при зустрічі проведе з ним остаточний розрахунок. Оскільки йому не вистачало коштів, зокрема, для того щоб провести розрахунок за вивоз сміття, 15.03.2026 він вирішив взяти в квартирі належну потерпілій варильну поверхню « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яку в наступному заклав в ломбард, та 22.03.2026 взяв належну потерпілій витяжку «VESTFROST HFB 52600 BGS», яку також в наступному заклав в ломбард. Коли приїхала потерпіла він ненадовго вийшов по особистим справам, а коли повернувся то повідомив останню, що заклав належне їй майно в ломбард, та щоб вона вирахувала його вартість при розрахунку з ним за надані послуги по ремонту квартири, але незабаром приїхали працівники поліції. Зазначив, що вартість викраденого майна не оспорює, свої дії оцінює негативно, те, що чинив крадіжку усвідомлював, щиро розкаявся, запевнив, що не допускатиме протиправної поведінки в майбутньому. 
Згідно ст.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
Учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини та не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Суд також пересвідчився в тому, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, підстави вважати, що обвинувачений оговорює себе або в інший спосіб викривлює визнані ними у судовому засіданні обставини, відсутні. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням вищевикладеного, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, яке виконує виправну функцію, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з метою визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України віднесено до категорії тяжкого злочину, відношення обвинуваченого до скоєного, який критично оцінює свою поведінку, особу обвинуваченого, який несудимий, розлучений, офіційно не працює, підробляє на будівництві, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває. Також суд зважає на думку потерпілої ОСОБА_6 , яка у судових дебатах не наполягала на суворості покарання обвинуваченого.
Обставиною, яка згідно ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є щире каяття, яке полягає у відвертому особистому осуді обвинуваченим своєї поведінки, негативному морально-психологічному ставленні до скоєного, розкриттям усіх обставин кримінального правопорушення.
Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжуюють покарання ОСОБА_3 , не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, з огляду на особу обвинуваченого, конкретні обставини вчинення злочину, наявність по справі обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, приймаючи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, який в судовому засіданні запевнив, що в подальшому не допускатиме протиправної поведінки, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим призначає покарання в межах санкцій статті за якою він визнається винуватим у виді позбавлення волі, звільнивши на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням передбачених ст.76 КК України обов`язків.
На думку суду, саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нового злочину, досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України.
Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 44 090 грн. майнової шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди. 
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_6 зазначила про те, що викрадення ОСОБА_3 15.03.2026 року належного їй майна, а саме: варильної поверхні «BOSH PUG61KAASE» вартістю 17 017 грн., та витяжки «VESTFROST HFB 52600 BGS» вартістю 6 173 грн., зафіксовано в обвинувальному акті. Разом з тим, обвинуваченим з квартири було викрадено інші побутові електроприлади, електроінструменти та будівельні матеріали, зокрема: лазерний урівень Bosh вартістю 4000 грн.; міксер Фіолент вартістю 2000 грн.; перфоратор Makita 24-30 вартістю 3800 грн.; дриль Авангард 13-820 вартістю 1200 грн.; болгарка Диолд МШУ 095-125 вартістю 900 грн.; перфоратор Протон вартістю 1500 грн.; шуруповерт АКБ МЗПО 12 вартістю 1100 грн.; плитка індукційна 1 комф вартістю 3200 грн.; кабель електричний мідний 3х15 45 метрів вартістю 1620 грн.; кабель електричний мідний 3?2,5 60 метрів вартістю 2580 грн.
Всього разом з витяжкою та варильною поверхнею сума матеріальних збитків складає 44090 грн. Факт придбання інших побутових електроприладів, електроінструментів та будівельних матеріалів та їх вартість підтверджується доданими до позовної заяви доказами, зокрема, накладними, товарними чеками, квитанціями, гарантійними талонами та фото їх упаковки.
Потерпіла зауважує, що зі слів слідчого факт викрадення обвинуваченим інших речей не було включено до обвинувального акту, оскільки для порушення кримінального провадження є достатньою вартість викрадених витяжки та варильної поверхні, а дати викрадення інших речей неможливо встановити.
Крім того, потерпіла/цивільний позивач ОСОБА_6 вказує, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 їй було завдано моральної шкоди. Так, вона зазнала значних душевних переживань у зв`язку з викраденням майна з її житла; було порушено відчуття безпеки у власному помешканні; вона змушена була витрачати час та зусилля на звернення до правоохоронних органів, участь у слідчих діях; зазнала стресу та емоційного напруження у зв?язку з довірою до особи, яка виконувала роботи та фактично проживала у квартирі. Враховуючи характер правопорушення (вчинення злочину в умовах военного стану, зловживання довірою, проникнення у сферу приватного життя), глибину моральних переживань та принципи розумності і справедливості, потерпіла/цивільний позивач оцінює завдану їй моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.
Обвинувачений/цивільний відповідач  ОСОБА_3 цивільний позов визнав частково, а саме: 23 190 грн. завданої майнової шкоди та 10 000 грн. - моральної шкоди. Зазначив, що за першої можливості відшкодує потерпілій завдані злочином збитки. 
Вислухавши доводи цивільного позивача та відповідача, а також вивчивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_6 виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільній позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ч. 5 ст. 128 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
За загальним правилом, згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч.1, п.2 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як установлено в ході судового розгляду, злочинними діями  ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_6 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 23 190 гривень 00 копійок.
При цьому суд зауважує, що згідно вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Оскільки ОСОБА_3 стороною обвинувачення не інкримінується викрадення іншого майна, яке перелічено потерпілою у цивільному позові, а під час досудового розслідування було встановлено лише викрадення варильної поверхні «BOSH PUG61KAA5E» вартістю 17 017 гривень та витяжки «VESTFROST HFB 52600 BGS» вартістю 6 173 гривні, суд вважає, що вимоги потерпілої в частині стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином, слід задовольнити частково - в розмірі 23 190 грн., яка зазначена в обвинувальному акті та знайшла своє підтвердження під час судового розгляду. 
Крім цього, враховуючи, що позивач ОСОБА_6 зазнала душевних страждань та переживань у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї з боку ОСОБА_3 , суд, беручи до уваги характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, керуючись вимогами розумності та справедливості, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача 10 000 грн. на відшкодування завданої останній моральної шкоди, а відтак в цій частині цивільний позов підлягає задоволенню.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання щодо долі речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
На стадії досудового розслідування 23.03.2026 року ОСОБА_3 було затримано та 25.03.2026 року до останнього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 21.05.2026 включно на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 25.03.2026, ун.№ 759/7247/26.
Згідно ст. 377 КПК України якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання.
Враховуючи те, що до ОСОБА_3 застосовано положення ст. 75 КК України, запобіжний захід, обраний обвинуваченому, у вигляді тримання під вартою, слід скасувати, звільнивши його негайно з - під варти в залі суду.
Керуючись ч.4 ст.185, ст.ст.50, 65- 67, 75,76 КК України, ст.ст. 369-371, 373- 376, ч.15 ст.615 КПК України, суд 
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Відповідно до положень ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання у виді позбавлення волі період його попереднього ув`язнення з 23.03.2026 до 15.05.2026, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.
Згідно зі ч.1 ст. 76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 15 травня 2026 року.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 - скасувати.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 негайно з-під варти в залі судового засідання.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 23 190 (двадцять три тисячі сто дев`яносто) грн. 00 коп. заподіяної кримінальним правопорушенням майнової шкоди та 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди.
Цивільній позов в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 майнової шкоди в розмірі 20 900 (двадцять тисяч дев`ятсот) грн. 00 коп.- залишити без розгляду.
Речові докази: договір про надання ломбардного кредиту Договір N?A74-26007347 від 23.03.2026 (телефон); договір про надання ломбардного кредиту Договір N?A74-26002285 від 22.03.2026 (витяжка «VESTFROST HFB 52600 BGS»); договір про надання ломбардного кредиту від 02.03.2026 (лазерний вимірювач); договір про надання ломбардного кредиту Договір N?A74-26006641 від 15.03.2026 (варильна поверхня «BOSH PUG61KAA5E»); договір про надання ломбардного кредиту Договір N?A74-26006178 від 09.03.2026 (індукційна плита RAINBERG rb-815), які передані до камери схову речових доказів Святошинського УП ГУНП у м. Києві - зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1