ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року 
м. Київ
Cправа № 5015/6971/11 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Пєскова В. Г. - головуючого, Жукова С. В., Картере В. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Виробничо-наукова компанія "Розточчя СТ" (вх. № 2633/2026)
на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026
у складі колегії суддів: Манюка П. Т. - головуючого, Прядко О. В., Рима Т. Я.,
у справі № 5015/6971/11
за позовом Заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України та Державного агентства автомобільних доріг України (правонаступник Державної служби автомобільних доріг), 
до Приватного акціонерного товариства "Виробничо-наукова компанія "Розточчя СТ"
про розірвання концесійного договору та додаткової угоди, 
ВСТАНОВИВ:
Предметом касаційного перегляду є ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у роз`ясненні судового рішення.
Обставини справи
1. У провадженні господарських судів перебувала справа № 5015/6971/11 за позовом заступника прокурора Львівської області щодо розірвання концесійного договору № 2 на будівництво та експлуатацію автомобільної дороги на ділянці Львів-Броди та додаткової угоди від 16.03.2011 № 1, укладених між Державною службою автомобільних доріг України та Відкритим акціонерним товариством Виробничо-наукова компанія "Розточчя СТ" (код ЄДРПОУ 30909784).
2. 24.01.2012 Господарський суд Львівської області ухвалив рішення про відмову у позові заступника прокурора Львівської області.
3. 20.03.2012 постановою Львівського апеляційного господарського суду, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 23.07.2013, рішення Господарського суду Львівської області від 24.01.2012 скасовано. Ухвалено нове рішення про задоволення позову. Розірвано концесійний договір на будівництво та експлуатацію автомобільної дороги Львів-Броди від 26.12.2002 та додаткову угоду від 16.03.2011 № 1, укладені між Державною службою автомобільних доріг України (правонаступником якої є Державне агентство автомобільних доріг України) та Відкритим акціонерним товариством "Виробничо-наукова компанія "Розточчя СТ". 
Короткий зміст заяви про роз`яснення судового рішення
4. У березні 2026 року Приватне акціонерне товариство "Виробничо-наукова компанія "Розточчя СТ" (код ЄДРПОУ 30909784) (далі - ПрАТ "ВНК "Розточчя СТ") звернулося до Західного апеляційного господарського суду із заявою про роз`яснення постанови Львівського апеляційного господарського суду від 20.03.2012 у справі № 5015/6971/11 у частині порядку її виконання, зокрема щодо правових наслідків припинення концесійного договору та завершення правовідносин сторін.
5. Заявник зазначає, що після набрання законної сили постановою у справі про розірвання концесійного договору між сторонами виникла правова невизначеність щодо порядку її виконання та завершення правовідносин. 
6. За доводами ПрАТ "ВНК "Розточчя СТ", судове рішення не містить роз`яснень щодо правового режиму активів, створених під час виконання договору, порядку їх інвентаризації, приймання-передачі та врегулювання взаємних розрахунків сторін. У зв`язку з цим заявник вважає, що існують об`єктивні труднощі виконання судового рішення, які можуть бути усунуті шляхом його роз`яснення відповідно до статті 245 ГПК України.
7. З огляду на зазначені обставини, ПрАТ "ВНК "Розточчя СТ" просило надати роз`яснення щодо таких питань:
- чи охоплює рішення суду про розірвання концесійного договору правові наслідки припинення договору, пов`язані з: майном (активами), створеними під час виконання договору; незавершеним будівництвом об`єкта концесії; результатами виконаних робіт;
- чи передбачає рішення суду необхідність вчинення сторонами дій, спрямованих на завершення правовідносин, що виникли в процесі виконання договору, зокрема: проведення інвентаризації створених активів; оформлення їх правового статусу; здійснення приймання-передачі; врегулювання взаємних розрахунків; 
- чи означає застосування судом наслідків розірвання договору, що сторони звільняються від обов`язку врегулювати правовідносини, які виникли під час виконання договору та залишилися неврегульованими на момент його припинення.
- чи означає зміст постанови суду, що після розірвання договору до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини четвертої статті 653 ЦК України.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
8. 30.03.2026 ухвалою Західного апеляційного господарського суду у задоволенні заяви ПрАТ "ВНК "Розточчя СТ" від 05.03.2026 про роз`яснення постанови Львівського апеляційного господарського суду від 20.03.2012 відмовлено.
9. Суд зазначив, що постанова Львівського апеляційного господарського суду від 20.03.2012, із заявою про роз`яснення якої звернувся заявник, не є судовим рішенням, право на роз`яснення якого передбачено статтею 245 ГПК України, оскільки вона не підлягає примусовому виконанню в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", на її виконання не видавався наказ (крім наказу про стягнення судового збору).
10. Крім того, за оцінкою суду, заява відповідача фактично спрямована на роз`яснення наслідків ухваленого рішення, а не роз`яснення його змісту, що суперечить змісту статті 245 ГПК України.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
А. Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу
11. У касаційній скарзі ПрАТ "ВНК "Розточчя СТ" просить скасувати ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026; ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про роз`яснення постанови Львівського апеляційного господарського суду від 20.03.2012; роз`яснити, що виконання постанови про розірвання концесійного договору передбачає завершення правовідносин сторін, у тому числі вчинення дій, необхідних для передачі створених у межах договору активів та врегулювання взаємних розрахунків між сторонами з метою усунення неясності способу реалізації вже існуючих наслідків.
12. Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував статтю 245 ГПК України, безпідставно ототожнивши виконання судового рішення виключно з його примусовим виконанням у виконавчому провадженні. На його думку, роз`яснення рішення може стосуватися також порядку реалізації його правових наслідків та усунення невизначеності, яка перешкоджає виконанню рішення.
13. За доводами ПрАТ "ВНК "Розточчя СТ", після розірвання концесійного договору залишилися неврегульованими питання передачі створених під час його виконання активів, проведення взаємних розрахунків та завершення правовідносин сторін, що унеможливлює виконання судового рішення. При цьому заява про роз`яснення не була спрямована на зміну змісту постанови чи встановлення нових прав та обов`язків сторін, а стосувалася лише порядку реалізації правових наслідків розірвання договору.
14. Також скаржник зазначає, що відмова у роз`ясненні рішення призводить до збереження стану правової невизначеності, унеможливлює виконання судового рішення, змушує сторони звертатися з новими позовами та суперечить принципам правової визначеності, ефективності судового захисту і процесуальної економії.
Б. Доводи, викладені у відзиві та письмових поясненнях 
15. У відзиві на касаційну скаргу прокурор Львівської обласної прокуратури просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін. Зазначає, що постанова про розірвання концесійного договору не підлягає примусовому виконанню, а тому не може бути предметом роз`яснення в порядку статті 245 ГПК України. На думку прокурора, заявник фактично просить роз`яснити не зміст судового рішення, а правові наслідки його ухвалення та порядок завершення правовідносин сторін, що регулюються спеціальним законодавством про концесії та не можуть бути вирішені шляхом роз`яснення судового рішення. 
16. Державне агентство відновлення та розвитку інфраструктури України (до зміни найменування Державне агентство автомобільних доріг України) подало письмові пояснення, в яких зазначило, що підстав для роз`яснення постанови Львівського апеляційного господарського суду від 20.03.2012 у справі № 5015/6971/11 не вбачається.
17. До Верховного Суду надійшли додаткові пояснення ПрАТ "ВНК "Розточчя СТ", в яких останнє зазначило, що подані прокурором та Агентством документи підтверджують, що після дострокового розірвання концесійного договору залишилися неврегульованими питання передачі активів, створених під час його виконання, завершення взаємних розрахунків та остаточного припинення концесійних правовідносин.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
18. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
19. Відповідно до частин першої, другої статті 245 ГПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.
20. Отже, наведена норма передбачає право учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця на роз`яснення судового рішення, ухваленого по суті спору, коли його зміст викладено не чітко, його положення незрозумілі, внаслідок чого виконання такого рішення викликає труднощі чи стає неможливим.
21. Виходячи із змісту наведеної норми, роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина для учасників спору є логічною та не допускає кілька варіантів тлумачення. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Без відповідного роз`яснення виконання рішення суду може бути ускладненим або взагалі неможливим.
22. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення.
23. Отже, з положень статті 245 ГПК України вбачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України "Про виконавче провадження".
24. Аналогічні правові висновки Верховного Суду викладені в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 03.09.2018 у справі № 638/11634/17, від 18.06.2019 у справі № 903/922/17, від 06.10.2020 у справі № 233/3676/19, від 24.11.2021 у справі № 910/18647/19.
25. З огляду на зазначене вище, враховуючи імперативні положення статті 245 ГПК України, колегія суддів наголошує на наявності критеріїв визначення судом можливості прийняття до розгляду заяви про роз`яснення відповідного судового рішення:
- заява про роз`яснення судового рішення має бути подана особою, щодо якої воно ухвалене, або особою, якою буде здійснюватися його примусове виконання;
- судове рішення має підлягати виконанню, але на момент подання відповідної заяви має бути ще не виконане;
- заявником має бути доведено, що зміст резолютивної частини судового рішення є нечітким або незрозумілим.
26. До близьких за змістом правових висновків дійшов Верховний Суд, зокрема в постановах від 20.12.2023 у справі № 400/2839/22 та від 21.02.2024 у справі № 460/9602/20.
27. У цій справі постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20.03.2012 вирішено спір про розірвання концесійного договору та додаткової угоди. Зазначена постанова не містить приписів, що підлягають примусовому виконанню в порядку Закону України "Про виконавче провадження" (крім наказу про стягнення судового збору). Відтак, з огляду на зазначені вище раніше сформовані правові висновки Верховного Суду, відсутні передбачені статтею 245 ГПК України процесуальні передумови для її роз`яснення.
28. Крім того, як правильно зауважив суд апеляційної інстанції, зі змісту поданої заяви вбачається, що заявник просив суд надати роз`яснення щодо правових наслідків розірвання концесійного договору, зокрема щодо правового режиму створених активів, необхідності їх інвентаризації, здійснення приймання-передачі, врегулювання взаємних розрахунків сторін та застосування положень статті 653 ЦК України.
29. Тож заявлені вимоги фактично спрямовані не на усунення неясності резолютивної частини постанови суду, а на визначення порядку реалізації правових наслідків розірвання договору та завершення правовідносин сторін. Надання таких роз`яснень вимагало б від суду формулювання нових висновків щодо питань, які не були предметом вирішення під час розгляду спору, що виходить за межі повноважень суду, визначених статтею 245 ГПК України.
30. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про роз`яснення судового рішення, а наведені у касаційній скарзі доводи цього висновку не спростовують.
31. Посилання скаржника на те, що він просив роз`яснити лише порядок реалізації правових наслідків розірвання договору, а не змінити зміст судового рішення, не спростовують правильності висновків суду апеляційної інстанції. Питання щодо правового режиму створених активів, проведення інвентаризації, приймання-передачі майна, здійснення взаємних розрахунків та застосування положень статті 653 ЦК України не були предметом вирішення постановою суду апеляційної інстанції від 20.03.2012, а тому не можуть бути вирішені шляхом її роз`яснення.
32. Доводи касаційної скарги про існування між сторонами правової невизначеності та різного розуміння наслідків розірвання договору самі по собі не свідчать про неясність судового рішення. Незгода сторін щодо порядку врегулювання матеріальних правовідносин після розірвання договору не є підставою для застосування статті 245 ГПК України.
33. Фактично доводи касаційної скарги зводяться до того, що суд повинен визначити подальшу поведінку сторін після розірвання концесійного договору та надати правову оцінку наслідкам припинення договірних правовідносин. Водночас такі питання не стосуються усунення неясності судового рішення, а виходять за межі інституту його роз`яснення, передбаченого статтею 245 ГПК України.
34. Отже, доводи, викладені у касаційній скарзі, щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції статті 245 ГПК України не підтвердилися.
35. З огляду на наведене, доводи прокуроа, викладені у відзиві, Суд вважає прийнятними у тій частині, в якій вони не суперечать викладеному у цій постанові.
36. Верховний Суд, враховуючи рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" та від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
37. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
38. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
39. З огляду на зазначене, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції - без змін.
В. Розподіл судових витрат
40. З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Виробничо-наукова компанія "Розточчя СТ" залишити без задоволення.
2. Ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 у справі № 5015/6971/11 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді С. Жуков

В. Картере