печерський районний суд міста києва
Справа № 757/47181/24-ц 

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2026 року Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Козлова Р.Ю.,
при секретарі судового засідання Іваненку С.С.,
розглянувши у відкритому судовому засідання заяву представника позивача - адвоката Чернобая Олега Валерійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», ОСОБА_2 , про визнання недійсними прав на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_1» засвідчених патентом України № НОМЕР_1 та зобов`язання вчинити дії,- 

ВСТАНОВИВ:
Позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , в якому просить визнати недійсними права на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_1» засвідчених патентом України № НОМЕР_1 та зобов`язати Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести відповідні зміни до Державного реєстру патентів України на корисні моделі (в частині патенту України № НОМЕР_1 на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_1») про що здійснити публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність».
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08 грудня 2025 позов Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , в якому просить визнати недійсними права на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_1» засвідчених патентом України № НОМЕР_1 та зобов`язати Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести відповідні зміни до Державного реєстру патентів України на корисні моделі (в частині патенту України № НОМЕР_1 на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_1») про що здійснити публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність» задоволено у повному обзсязі.
Вказаним рішенням визнано повністю недійсними права на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_1» засвідчені патентом України № НОМЕР_1 ; зобов`язно Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (ЄДРПОУ: 44673629, місцезнаходження: вул. Дмитра Годзенка, 1, 01601) внести до Державного реєстру патентів України на корисні моделі відомості про визнання недійсними прав на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_1» засвідчені патентом України № НОМЕР_1 та опублікувати відомості про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».
Також вказаним рішенням вирішено питання судових витрат шляхом стягнення з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , Ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , Ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви у розмірі 3 028,00 грн.
У строк встановлений процесуальним Законом на адресу суду від представника позивача надійшла заява про розподіл судових витрат на правничу допомогу, витрат за проведення комп`ютерно-технічної експертизи та ухвалення додаткового рішення з цих підстав. В обґрунтування поданої заяви зазначає, що позивач у зв`язку із розглядом даної справи поніс судові витрати на загальну суму 139 539 грн. 78 коп.
Посилаючись на вищеописані обставини, представник позивача просить суд ухвалити додаткове рішення у даній справі та стягнути з ОСОБА_2  на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 90 000,00 грн. витрат на правничу допомогу та 54 539,78 витрат на проведення комп`ютерно-технічної експертизи.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. 
У судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за її відсутності та заява, відповідно до змісту якої представник відповідача повністю заперечує проти задоволення заяви.
Представник відповідача Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. 
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.
За таких обставин суд визнав можливим провести судове засідання за відсутності осіб, що у судове засідання не з`явилися. 
Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали заяви, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що у провадженні Печерського районного суду міста Києва перебуває справа № 757/47181/24-ц за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», ОСОБА_2 , про визнання недійсними прав на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_1» засвідчених патентом України № НОМЕР_1 та зобов`язання вчинити дії.
08 грудня 2025 року Печерським районним судом міста Києва ухвалено рішення про повне задоволення позовних вимог повністю.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з положеннями ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Водночас, в силу вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до вимог ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторони, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу врегульовано Главою 63 Цивільного Кодексу України.
Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку , що встановлені договором.
Як вбачається з матеріалів справи, в процесі розгляду справи позивачу надавались послуги з професійної правничої адвокатом.
У порядку виконання укладених договорів про надання правничої (правової) допомоги адвокатом вчинялися всі необхідні дії у відповідності до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ЦПК України тощо. Детальний перелік таких дій викладено в Таблиці до акту приймання-передачі наданої правничої допомоги, докази несення таких витрат підтверджені платіжними документами та рахунками, які додані до заяви про стягнення витрат на правничу допомогу. 
З огляду на надані стороною позивача докази, які містяться у матеріалах справи, витрати на професійну правничу допомогу склали 90 000 грн. 00 коп.
В той же час, з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову, кількості проведених у даній справі судових засідань а також з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви та вважає справедливим до стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 45 000 грн.
Також з відповідача ОСОБА_2  на користь  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати на проведення комп`ютерно-технічної експертизи у розмірі 54 539 грн. 78 коп. 
На підставі наведеного та керуючись п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Заяву представника позивача - адвоката Чернобая Олега Валерійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», ОСОБА_2 , про визнання недійсними прав на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_1» засвідчених патентом України № НОМЕР_1 та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2  на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 45 000 грн. та витрати на проведення комп`ютерно-технічної експертизи у розмірі 54 539 грн. 78 коп.
У задоволенні решти вимог заяви - відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Суддя