Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/4870/24 
номер провадження 2/695/210/26

05 травня 2026 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді - Середи Л.В..
за участі секретаря с/з - Оніщенко Н.В.
відповідача - ОСОБА_1 , 
представника відповідача, адвоката - Погасій С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») звернулося з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Позов мотивований тим, що 14.08.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір №3897593 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Вказаний договір укладено в електронній формі та підписано одноразовим ідентифікатором «Р299». Умовами вказаного договору передбачено, що позичальнику надано кредит у розмірі 6000 грн., строком 360 днів з датою повернення 08.08.2024 та періодичністю сплати платежів - кожні 30 днів. Кредит був наданий шляхом перерахування коштів за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано під час укладення договору. Свої зобов`язання ТОВ «Лінеура Україна» виконало та надало кредитні кошти у розмірі та умовах, які були обумовлені договором, що стверджується довідкою платіжного провайдера ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення».
Позивач вказує, що відповідач отримавши кредитні кошти свої зобов`язання належним чином не виконує, кошти в обумовлені сторонами періоди та розмірі не повертає, а тому, станом на 24.05.2024 загальна сума заборгованості відповідача за договором №3897593 від 14.08.2023 склала 36 241,87 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 5999,99 грн, заборгованості за процентами - 30 241,88 грн.
24.05.2024 ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу №24/05/2024 за плату відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право вимоги за договорами, серед яких і договір №3897593 від 14.08.2023. У подальшому ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» змінило свою назву на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».
Отримавши право вимоги за договором №3897593 від 14.08.2023, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, у період з 24.05.2024 по 22.07.2024 (60 календарних днів) здійснило нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 7200 грн.
Таким чином позивач наполягає, що відповідач за договором №3897593 від 14.08.2023 має заборгованість загальною сумою 43 441, 87 грн, яка складається із суми заборгованості за тілом кредиту - 5999.99 грн; нарахованих первісним кредитором процентів - 30 241.88 грн; нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів - 7 200 грн.
Крім того, ТОВ «Авентус Україна» ОСОБА_1 27.08.2023 уклали договір №70108732 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Вказаний договір укладено в електронній формі та підписано одноразовим ідентифікатором «С1194». Умовами вказаного договору передбачено, що позичальнику надано кредит у розмірі 10 500 грн, строком 360 днів з датою повернення 21.08.2024 та періодичністю сплати платежів - кожні 15 днів. Кредит був наданий шляхом перерахування коштів за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано під час укладення договору. Свої зобов`язання ТОВ «Авентус Україна» виконало та надало кредитні кошти у розмірі та умовах, які були обумовлені договором, що стверджується довідкою платіжного провайдера ТОВ «Пейпек Україна».
Позивач вказує, що відповідач отримавши кредитні кошти свої зобов`язання належним чином не виконує, кошти в обумовлені сторонами в періоди та розмірі не повертає, а тому загальна сума заборгованості відповідача за договором від 27.08.2023 №70108732 складала 26 589,15 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 10 500 грн., заборгованості за процентами - 16 089,15 грн.
27.05.2024 ТОВ «Авентус Україна» на підставі договору факторингу №27.05/24-Ф за плату відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право вимоги за договорами, серед яких і договір №70108732 від 27.08.2023. У подальшому ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» змінило свою назву на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».
Отримавши право вимоги за договором №70108732 від 27.08.2023, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, а саме за 60 календарних днів здійснило нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 12 537 грн.
Таким чином позивач наполягає, що відповідач за договором №70108732 від 27.08.2023 має заборгованість загальною сумою 39 126, 15 грн., яка складається із суми заборгованості за тілом кредиту - 10 500 грн.; нарахованих первісним кредитором процентів - 16 089,15 грн.; нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів - 12 537 грн..
Оскільки відповідач від сплати заборгованості як перед старим кредитором так і перед новим ухиляється, позивач, отримавши право вимоги до боржника, звернувся до суду з даним позовом у якому просив стягнути із відповідача на свою користь заборгованість за кредитними договорами №3897593 від 14.08.2023 та №70108732 від 27.08.2023 у загальному розмірі 82 568,02 грн., а також витрати по оплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 грн.
Ухвалою судді від 08.01.2025 відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву.
Представником відповідача у жовтні 2025 року скеровано до суду відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача у задоволенні позовних вимог просила відмовити повністю. Відзив мотивований тим, що позивач є неналежним стягувачем, оскільки не надав належних доказів повної оплати ціни за договорами факторингу, що за їхніми ж умовами є обов`язковою передумовою для переходу права грошової вимоги. Окрім того, сторона захисту наголошувала на недоведеності факту перерахування кредитних коштів саме на картковий рахунок ОСОБА_1 , відсутності первинних платіжних документів, неотриманні боржником повідомлень про заміну кредитора, а також наголошувала на несправедливості, непрозорості та явній неспівмірності нарахованих за ставками близько 730% річних відсотків, які створюють істотний дисбаланс між правами та обов`язками сторін у розумінні законодавства про захист прав споживачів.
Представником позивача надано до суду відповідь на відзив у якому останній наполягав на задоволенні позову в повному обсязі, зазначаючи, що електронні кредитні договори були укладені у суворій відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» та підписані відповідачем одноразовими ідентифікаторами, що прирівнюється до письмової форми, а факт успішного перерахування коштів на вказану позичальником картку підтверджується довідками платіжних провайдерів. Окрім того, представник позивача зауважив, що досудове врегулювання спору є правом, а не обов`язком кредитора, нарахування відсотків за стандартною ставкою здійснювалося виключно в межах погодженого сторонами строку правомірного користування кредитом, а витяги з реєстрів боржників до договорів факторингу оформлені належним чином і є достатнім підтвердженням переходу права вимоги, оскільки надання повних реєстрів обмежено законодавством про захист персональних даних інших осіб.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у відповіді на відзив просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. 
Відповідач у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, вказував, що він дійсно отримував кредит у розмірі 10 500 грн та 6000 грн, однак не має змоги погашати кредит у тому розмірі, який заявлено позивачем. Чи здійснював він взагалі погашення заборгованості вже не пам`ятає. Наполягав, що не отримував ніяких повідомлень від кредиторів про передачу прав вимоги до нового кредитора.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з мотивів, які вказані у відзиві на позовну заяву. Наполягала, що матеріали справи не містять належних доказів оплати договору факторингу, а тому такі докази не є достатніми, щоб ствердити перехід прав вимоги до нового кредитора. Також представник відповідача наголошувала на непропорційності встановлених відсотків за користування кредитом.
Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Зі змісту ч. 1 ст. 627 ЦК України убачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Щодо договору №3897593.
Судом встановлено, що 14.08.2023 ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 уклали договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту за №3897593.
За умовами вказаного договору (п. 1.2, 1.3, 2.1, 2.4) загальний розмір кредиту становить 6 000,00 гривень, строк кредитування: 360 календарних днів (з періодичністю сплати процентів кожні 30 днів відповідно до Графіка платежів - Додаток №1).
Кредит надано без майнового забезпечення у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів через платіжну систему за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_2 .
Відповідно до п. 2.4 Договору, кредит вважається наданим у день фактичного перерахування Товариством суми кредиту за вказаними реквізитами картки відповідача.
За умовами договору (п. 1.4, 3.1, 3.4) проценти є фіксованими та є платою за правомірне користування кредитом. Нарахування здійснюється на залишок фактичної заборгованості за тілом кредиту станом на початок кожного календарного дня за методом «факт/факт» (день надання не враховується, день повернення включається).
Стандартна процентна ставка становить 2,00% в день (п. 1.4.1) та застосовується в межах усього 360-денного строку кредитування. Орієнтовна реальна річна ставка на дату укладення становила 30 341,06% річних, орієнтовна загальна вартість кредиту - 49 200,00 грн.
Знижена процентна ставка (Індивідуальна знижка) становить 0,02% в день (п. 1.4.2). Була надана відповідачу як учаснику «Програми лояльності» за умови, що він до 13.09.2023 року (включно або протягом 3 днів після) здійснить перший платіж за Графіком або часткове дострокове повернення кредиту.
Пунктом 1.4.2 обумовлено, що у разі невиконання Клієнтом умов лояльності право на знижку втрачається, а користування кредитом здійснюється за стандартною ставкою 2,00% в день. Сторони погодили, що скасування індивідуальної знижки та повернення до стандартної умови не є зміною процентної ставки в односторонньому порядку чи погіршенням умов для споживача.
Пунктом 4.6 договору передбачено, що у разі недостатності суми здійсненого відповідачем платежу, кошти спрямовуються на погашення вимог у суворій черговості, визначеній ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування»: у першу чергу - прострочена сума кредиту та прострочені проценти; у другу чергу - поточна сума кредиту та поточні проценти; у третю чергу - неустойка (штраф, пеня) та інші платежі.
Пунктом 6.4 Договору передбачено право Товариства нарахувати штраф у розмірі 15,00% від суми кредиту (900,00 грн) на 4-й день прострочення та по 1,10% від суми кредиту (66,00 грн) за кожен наступний день порушення строків.
Умовами п. 5.1.3 договору передбачено, що товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за цим Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Клієнта, з обов`язковим письмовим або електронним повідомленням Клієнта протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення.
Підписанням договору Відповідач підтвердив, що до укладення правочину йому в чіткій та зрозумілій формі було надано Паспорт споживчого кредиту (згідно зі ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування»), він повністю розуміє всі умови Правил надання коштів, погоджується з ними і зобов`язується їх виконувати.
Вказаний договір підписано електронним підписом «Р299». Додатком до вказаного договору є таблиця обчислення вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, а також паспорт споживчого кредиту, які також підписані одноразовим ідентифікатором «Р299».
Виконання умов вказаного кредитного договору кредитором підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 31.05.2024 за вих. №527-3105 згідно якої 14.08.2023 о 12 год. 35 хв. було здійснено транзакцію на суму 6000 грн. на картку НОМЕР_1 .
На виконання ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.02.2026, АТ «Раййфайзен Банк» надало інформацію за Вих. №81-15-9/3833-БТ від 05.03.2026 згідно якої банківська карта № НОМЕР_1 емітована на ім`я ОСОБА_1 . Крім того до вказаного листа банку додано виписку по картковому рахунку № НОМЕР_3 , згідно якої 14.08.2023 на банківську картку відповідача було зараховано суму 6000 грн.
Дослідженим розрахунком заборгованості встановлено, що загальна сума нарахованих відсотків складається з двох періодів: до та після відступлення права вимоги. За початковий період (з 14.08.2023 по 24.05.2024) нараховано 30 241,88 грн, а за наступний період (з 24.05.2024 по 22.07.2024) - 7 200,00 грн. Нарахування проводилися виходячи з умов договору: протягом перших 30 днів застосовувалася пільгова ставка 0,02% на день, а після настання прострочення - стандартна ставка 2,0% на день від залишку тіла кредиту (5 999,99 грн). Зазначений у розрахунку щоденний розмір відсотків у сумі 120,00 грн повністю відповідає визначеній договором ставці, а часткове погашення відповідачем у розмірі 32,41 грн було вірно враховано при зменшенні залишку заборгованості.
Вказаний обрахунок здійснений у відповідності до умов договору без врахування змін законодавства. Нарахування відсотків проведено у межах строків кредитування, які встановлені договором, а позивач, обмеживши вимоги лише тілом кредиту та відсотками без стягнення штрафних санкцій. Відповідачем жодних доказів щодо невірності наведених розрахунків чи наявності в них помилок, а також контр розрахунків не надано. Строки позовної давності позивачем не порушені. 
Встановлено, що ТОВ «Лінеура Україна» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК № 1177 від 19.03.2019 року, видане Національним банком України.
ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК № В0000495 від 21.01.2022 року, видане Національним банком України, має ліцензію на діяльність фінансової компанії для здійснення діяльності з надання коштів та банківських металів у кредит та надання послуг факторингу, яка була видана Національним банком України від 03.04.2024 року. На підставі зазначеного ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» має право укладати договори факторингу.
Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 24.05.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 24/05/2024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача.
Перехід права вимоги до позивача від ТОВ «Лінеура Україна» стверджується Договору факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 року, актом прийому-передачі реєстру боржників від 24.05.2024 року та актом прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному виді за договором факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 року. На підтвердження переходу прав вимоги за вказаним кредитним договором позивачем додано витяг з реєстру боржників від 24.05.2024 року, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором ОСОБА_1 за № 3897593 на загальну суму 36 241,87 грн., де заборгованість за кредитом становить 5 999.99 грн, заборгованість за відсотками 30 241,88 грн.
Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, шляхом повідомлення в особистому кабінеті Боржника, та/або відправлення текстового повідомлення (sms - повідомлення) на зазначену в анкеті Боржника електронну адресу та/або телефонний номер.
На виконання вимог ст.18 Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до положень п. 1.3 Договору факторингу від 24.05.2024 року №24/05/2024, листом від 27.05.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» повідомило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» про те, що в особистих кабінетах усіх боржників, права вимоги за кредитними договорами до яких передані Новому кредитору - ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», проінформовано про відступлення права грошової вимоги за Договорами та передачу персональних даних ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» із зазначенням банківських реквізитів нового кредитора, а також направлення відповідного текстового повідомлення (SMS - повідомлення) боржникам, згідно реєстру SMS - повідомлень. Номер мобільного телефону, на який було відправлено вказане СМС повідомлення повністю відповідає номеру телефону, що вказаний у кредитному договорі та відзиву відповідача.
Враховуючи вищезазначене, відповідача належним чином повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором. Отже, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором.
Рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Реєстраційні дії щодо зміни найменування Товариства проведені державним реєстратором Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Мельник І.В. 10.12.2024 року, що підтверджується відповідною Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань №1000681070010062201 від 10.12.2024 року.

Щодо договору №7008732.
Судом встановлено, що 27.08.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №7008732.
Згідно з п. 9.2 та п. 9.6 Договору, введення відповідачем коду одноразового ідентифікатора створило його електронний підпис, що відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюється підписанню договору власноручним підписом на паперовому носії.
Умовами договору (п. 1.3, 1.4, 2.1, 2.4) визначено суму кредиту: 10 500,00 гривень (загальний розмір). Строк кредитування: 360 календарних днів. Спосіб надання: Кредит надано без забезпечення у безготівковій формі шляхом перерахування коштів через платіжну систему за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 .
Згідно з п. 2.4 Договору, кредит вважається наданим в день фактичного перерахування суми кредиту за реквізитами картки.
Умовами договору (п. 1.5, 1.7, 1.8, 3.1) передбачено, що проценти є фіксованими та є виключно платою за правомірне користування кредитними коштами (ст. 1048 ЦК України).
Проценти нараховуються щоденно станом на початок кожного календарного дня на залишок фактичної заборгованості за тілом кредиту за методом «факт/факт» (враховується день надання та день повернення кредиту).
Пунктом 1.5.1 договору визначено, що стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та діє в межах усього 360-денного строку кредитування. Орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 57 499,79% річних, а загальна вартість кредиту - 85 722,00 грн.
Пунктом 1.5.2 договору визначено знижену процентну ставку, яка становить 1,89% в день. Була індивідуальною знижкою в межах «Програми лояльності». Умовою її застосування (активації) був обов`язок споживача до 11.09.2023 року (або протягом 3 днів після) сплатити суму першого платежу за Графіком або здійснити часткове дострокове повернення кредиту.
Пунктом 1.5.2 чітко обумовлено, що у разі невиконання відповідачем умов лояльності право на знижку втрачається, а нарахування здійснюється за стандартною ставкою 1,99% на день. Сторони погодили, що повернення до стандартної ставки не є зміною умов договору у бік погіршення для споживача.
Порядок повернення та черговість погашення визначені п. 1.4, 5.1, 5.6 договору. 
Повернення кредиту та процентів мало здійснюватися періодичними платежами кожні 15 днів відповідно до Графіка платежів (Додаток №1).
У разі недостатності суми платежу, кошти спрямовуються на погашення у черговості, встановленій Законом України «Про споживче кредитування»: 1) прострочене тіло та прострочені проценти; 2) поточне тіло та проценти; 3) неустойка (штраф, пеня).
Договором передбачено стягнення фіксованого штрафу за порушення строків: 150 грн на 4-й день прострочення та по 105 грн за кожен наступний день.
Також умовами договору (п. 4.1, 9.13) визначено, шо товариство має безумовне право укладати договори факторингу або відступлення права вимоги за договором з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача, але з обов`язковим повідомленням споживача про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення. Споживач при підписанні договору погодився, що Новий кредитор набуває всіх прав Первісного кредитора.
Вказаний договір підписано електронним підписом «С1194». Додатком до вказаного договору є таблиця обчислення вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, а також паспорт споживчого кредиту, які також підписані одноразовим ідентифікатором «С1194».
Виконання умов вказаного кредитного договору кредитором підтверджується довідкою ТОВ «Пейпек Україна» від 12.06.2024 за Вих. № 20240612-1a, згідно якої 27.08.2023 о 21 год. 06 хв. було здійснено транзакцію на суму 10 500 грн., з призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_1 .
На виконання ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.02.2026, АТ «Раййфайзен Банк» надало інформацію за Вих. №81-15-9/3833-БТ від 05.03.2026 згідно якої банківська карта № НОМЕР_1 емітована на ім`я ОСОБА_1 .. Крім того до вказаного листа банку додано виписку по картковому рахунку № НОМЕР_3 , згідно якої 27.08.2023 на банківську картку відповідача було зараховано суму 10 500 грн.
Дослідженим розрахунком заборгованості за Договором № 7008732 встановлено, що загальна сума нарахованих відсотків сформована за два окремих періоди користування коштами. За перший період (з 27.08.2023 по 12.11.2023) нараховано 16 089,15 грн, а за наступний період (з 27.05.2024 по 25.07.2024) - 12 537,00 грн. Нарахування проводилися виходячи з умов договору за стандартною процентною ставкою 1,99% на день від суми тіла кредиту (10 500,00 грн). Зазначений у розрахунку щоденний розмір відсотків у сумі 208,95 грн повністю відповідає визначеній договором ставці, а відсутність оплат з боку відповідача підтверджує незмінність залишку основного боргу протягом усього часу.
Вказаний обрахунок здійснений у повній відповідності до умов договору без врахування змін законодавства. Нарахування відсотків проведено згідно з погодженими сторонами умовами, при цьому позивач правомірно обмежив вимоги лише тілом кредиту та відсотками, не заявляючи до стягнення штрафні санкції, що відповідає діючому законодавству в період воєнного стану. Відповідачем жодних доказів щодо невірності наведених розрахунків, наявності в них арифметичних помилок, а також контррозрахунків суду не надано. Строки позовної давності позивачем не порушені.
Встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК № 870 від 28.02.2017 року, видане Національним банком України.
ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК № В0000495 від 21.01.2022 року, видане Національним банком України, має ліцензію на діяльність фінансової компанії для здійснення діяльності з надання коштів та банківських металів у кредит та надання послуг факторингу, яка була видана Національним банком України від 03.04.2024 року. На підставі зазначеного ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» має право укладати договори факторингу.
Враховуючи невиконання Відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Первісним кредитором, 27.05.2024 року ТОВ «Авентус Україна» на підставі Договору факторингу № 27.05/24-Ф за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача.
Перехід права вимоги до позивача від ТОВ «Авентус Україна» стверджується договором факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року, актом від 27.05.2024 прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 року та актом прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному виді за договором факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024. На підтвердження переходу прав вимоги за вказаним кредитним договором позивачем додано витяг з реєстру боржників від 27.05.2024 року, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором ОСОБА_1 за № 7008732 на загальну суму 26 589.15 грн., де заборгованість за кредитом становить 10 500 грн., заборгованість за відсотками 16 089.15 грн..
Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, шляхом повідомлення в особистому кабінеті Боржника, та/або відправлення текстового повідомлення (sms - повідомлення) на зазначену в анкеті Боржника електронну адресу та/або телефонний номер.
На виконання вимог ст.18 Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до положень п. 1.3 Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024, ТОВ «Авентус Україна» додало підтвердження про те, що боржнику, права вимоги за кредитними договорами до якого передані Новому кредитору - ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», проінформовано про відступлення права грошової вимоги за Договорами та передачу персональних даних ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» із зазначенням банківських реквізитів нового кредитора, а також додано текст самого повідомлення, яке відправлено на електронну адресу «oksana.malyuk@ukr.net», що повністю відповідає електронній адресі, яка була вказана у кредитному договорі №7008732.
Враховуючи вищезазначене, відповідача належним чином повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором. Отже, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором.
Рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Реєстраційні дії щодо зміни найменування Товариства проведені державним реєстратором Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Мельник І.В. 10.12.2024 року, що підтверджується відповідною Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань №1000681070010062201 від 10.12.2024 року.
Надаючи правову оцінку вказаним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтями 6, 627, 628 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов. Відповідно до ст. 205, 207, 1055 ЦК України, кредитний договір обов`язково укладається у письмовій формі, при цьому правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в електронному вигляді. Порядок укладення договорів в інформаційно-телекомунікаційних системах регулюється Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3, 11 якого електронний договір прирівнюється до письмового. Відповідно до ст. 12 вказаного Закону, належним підписом сторони у такому випадку є електронний підпис одноразовим ідентифікатором - алфавітно-цифрова послідовність, що надсилається особі на мобільний телефон та підтверджує її волевиявлення. За приписами ст. 1056-1 ЦК України, сторони мають право самостійно визначати у договорі розмір процентів, їх тип (фіксована ставка) та порядок сплати залежно від кредитного ризику.
Статтями 526, 610, 629 ЦК України закріплено принципи обов`язковості договору та належного виконання зобов`язань. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно зі статтями 1048, 1049, 1054 ЦК України, за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а стаття 612 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання, відповідає перед кредитором за завдані такими діями збитки.
Відповідно до ст. 512, 513, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги за правочином, що вчиняється у тій самій формі, що і основний договір. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Спеціальним видом такого правочину є договір факторингу, за яким, згідно зі ст. 1077, 1078 ЦК України, одна сторона (фактор) передає грошові кошти другій стороні (клієнту) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до боржника. Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою договір вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.
Статтею 13 ЦПК України встановлено принцип диспозитивності, згідно з яким суд розглядає справи на підставі доказів, наданих учасниками справи. Відповідно до статей 76, 77, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін, при цьому кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається.
Суд наголошує, що за правилами ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному дослідженні всіх матеріалів справи у їх сукупності.
Оцінивши надані суду докази, що містяться в матеріалах даної справи, дослідивши доводи сторін, суд приходить до наступного висновку.
Надані кредитні договори є належним чином укладеними відповідно до чинного законодавства. Факт ідентифікації відповідача підтверджується тим, що персональні дані боржника та реквізити його банківської картки (номер картки), що були використані для перерахування коштів, могли бути надані виключно самим боржником при реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі кредиторів та оформленні заявки. Це свідчить про усвідомлене волевиявлення відповідача на укладення правочину.
Водночас, без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, жоден кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19.
Факт отримання коштів відповідачем стверджується листом АТ «Райффайзен Банк» від 05.03.2026, який був наданий суду на виконання ухвали про витребування доказів від 26.02.2026 та згідно якого банківська картка, на яку було перераховано кошти в сумі 6000 грн. та 10 500 грн. емітована на ім`я ОСОБА_1 .
Згідно доданої до вказаного листа інформації банку про рахунок відповідача, на рахунок відповідача було зараховано вказані вище суми коштів, що фактично відображає операцію перерахування кредитного тіла на зазначену картку відповідача. 
На підставі наведеного вище, виходячи з «балансу ймовірностей» як стандарту доказування, котрий ЄСПЛ у рішенні «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» (заява № 59166/12) від 23.08.2016 визнає притаманним саме цивільним справам, відповідно до якого доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав, суд доходить до висновку, що між вказаними кредитодавцями та відповідачем укладено зазначені вище договори, відповідно до умов яких відповідачу було надано кредитні кошти.
Аналізуючи доводи відповідача щодо відсутності у Позивача права вимоги та несправедливості нарахувань, суд зазначає наступне.
Суд критично оцінює аргументи про те, що право вимоги не перейшло до позивача через нібито відсутність доказів «повної оплати» ціни продажу за договорами факторингу. По-перше, згідно зі ст.ст. 512, 516 ЦК України, боржник не є стороною договору відступлення права вимоги, і заміна кредитора відбувається незалежно від волі боржника. Питання взаєморозрахунків між новим та попереднім кредитором є сферою їхніх приватних господарських відносин. Наявність у Позивача оригіналів (або належним чином завірених копій) кредитних справ, детальних розрахунків заборгованості та персональних даних боржника, які не є публічно доступними, свідчить про реальність правочину факторингу.
По-друге, надання позивачем витягів з Реєстрів боржників (навіть за відсутності фізичного підпису на кожній сторінці витягу) у сукупності з актами прийому-передачі цих реєстрів, підписаними сторонами, є належним доказом у розумінні ст. 76-80 ЦПК України. Суд зауважує: якби право вимоги не було передане, первісні кредитори (ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Авентус Україна») не мали б підстав передавати конфіденційну інформацію про клієнта та доступ до розрахунків сторонній особі. Більше того, жоден із первісних кредиторів не оспорює право вимоги позивача, що підтверджує права останнього як стягувача.
Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція дійсності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19).
Доводи про те, що у повідомленні не була чітко визначена сума, або що відповідач не отримав його через поломку мобільного пристрою, не можуть бути підставою для відмови у позові. 
Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку виконання зобов`язання, а лише зумовлює ризик того, що виконання може бути здійснене первісному кредитору. 
Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним (Постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 2-2035/11, постанова Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15).
Оскільки ОСОБА_1 не надав доказів погашення боргу будь-якому кредитору, факт отримання чи неотримання ним повідомлення не спростовує наявності самої заборгованості. 
Оцінюючи зміст відзиву відповідача, суд вбачає, що фактично незгода останнього зводиться до незгоди з переходом прав вимоги до позивача та незгоди з розміром розрахунку заборгованості, з підстав його несправедливості та не співмірності.
Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Фінтраст Кпітал» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги до ОСОБА_1 , а отже як новий кредитор має право вимоги до відповідача у відповідних сумах.
Щодо розміру заборгованості. 
Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
У кредитних договорах сторони обумовили розмір процентів за кожен день користування кредитом та визначили термін дії договору, де обидва договори передбачають строк кредитування 360 днів.
При визначенні розміру заборгованості за відсотками, суд вважає за необхідне застосувати спеціальні норми, що обмежують максимальну вартість споживчого кредиту, запроваджені Законом України № 3498-ІХ від 22.11.2023.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 року, що набрав чинності 24.12.2023 року доповнено ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» п. 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 прикінцевих та перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, - з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%, - з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%.
Частиною 2 розділу 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Національним банком України у листі від 20 лютого 2024 року «Щодо дотримання законодавства у сфері споживчого кредитування» надано роз`яснення щодо застосування Закону № 3498-ІХ, а також п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» з метою недопущення порушення прав споживачів. Так, у пункті 2 вказаного листа щодо максимального розміру денної процентної ставки Національним банком України роз`яснено, що «відповідно до пункту 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про споживче кредитування тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, тобто до 20 серпня 2024 року включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22 квітня 2024 року включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року включно).
Дослідивши наданий позивачем розрахунок, суд встановив, що суми заборгованості за процентами, нараховані первісними кредиторами (ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Авентус Україна») до моменту відступлення права вимоги, відповідають вимогам ст. 1048 ЦК України та не перевищують встановлених на той час законом лімітів.
Перший період (від укладення договорів у серпні 2023 року до 22 квітня 2024 року): У цей час закон дозволяв нараховувати до 2,5% на день. Оскільки первісні кредитори («Лінеура Україна» та «Авентус Україна») нараховували відповідачу 2% та 1,99% відповідно, вони не перевищували встановлену законом межу вартості кредиту.
Починаючи з 23 квітня 2024 року закон знизив максимальну ставку та вона не може бути вищою за 1,5% на день. Позивач (ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал»), набувши право вимоги у травні 2024 року, продовжував нараховувати проценти за старою ставкою (2%, 1.99%), що діяла в договорі. Однак з моменту вступу в дію нових лімітів, кредитор не мав права вимагати від ОСОБА_1 більше ніж 1,5% денних.
Тому суд проводить перерахунок саме тих сум, які нарахував новий кредитор у 2024 році:
1. Щодо Договору № 3897593 (Тіло кредиту: 5 999,99 грн) з дати видачі кредиту по 22.04.2024. У цей період закон дозволяв ставку до 2,5% на день. Оскільки в договорі було прописано 2%, нарахування первісного кредитора (ТОВ «Лінеура Україна») у сумі 30 241,88 грн. є законними. Період з 23.04.2024 по дату розрахунку позивача охоплює період, коли закон заборонив ставку понад 1,5%. Проте новий кредитор (Позивач) продовжував нараховувати відсотки за старою ставкою 2% (що складало 120 грн. на день).
Суд відкидає нарахування позивача у розмірі 7 200 грн. і застосовує законний ліміт 1,5%:
5 999,99 * 1,5% * 60 днів = 5 400.00 грн.
Суд встановив, що за Договором №3897593 відповідачем було здійснено часткове погашення заборгованості у розмірі 32,41 грн. (14.09.2023). Оскільки сума заборгованості, передана за договором факторингу, вже визначена з урахуванням усіх здійснених відповідачем платежів, суд приймає суму основного боргу та відсотків, підтверджену матеріалами справи, як таку, що включає в себе проведені розрахунки.
Відтак суд вважає, що загальна сума боргу за договором № 3897593 становить 41 641 грн. 87 коп.
2. Щодо Договору № 7008732 (Тіло кредиту: 10 500,00 грн) з дати видачі кредиту по 22.04.2024, ставка 1,99%, яку застосовував первісний кредитор (ТОВ «Авентус Україна»), не перевищувала тодішній ліміт (2,5%). Тому сума 16 089,15 грн. визнається судом правильною і залишається без змін. Однак з 23.04.2024 по дату розрахунку позивача, останній продовжував нараховувати відсотки за ставкою 1,99% (що складало 208,95 грн. на день). Оскільки такий розмір відсотків перевищує розмір, який встановлено законом 1,5%, суд відкидає нарахування позивача у розмірі 12 537 грн. і застосовує встановлений законом ліміт 1,5%:
10 500 * 1,5% * 60 днів = 9 450.00 грн.
Відтак суд вважає, що загальна сума боргу за договором № 7008732 становить 36 039 грн. 15 коп. 
Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача загальний розмір заборгованості за договором № 3897593 та договором № 7008732 у загальному розмірі 77 681 грн. 02 коп.
Щодо вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із частинами першою та другою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Представник позивача заявив вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 15 000.00 гривень, на підставі: копій договору про надання правової допомоги № 10/12-24 від 10.12.2024 року, акту № 5842 приймання-передачі від 20.12.2024 року. Загальна вартість витрат на правову допомогу складає 15000.00 грн.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з диспозиції частини першої статті 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Так, згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 у справі № 927/237/20).
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Позивачем заявлено до стягнення 15 000.00 грн витрат на адвоката обґрунтованість яких останній підтверджував актом № 5842 приймання-передачі від 20.12.2024 року. 
Оцінивши наданий акт та матеріали справи, суд вважає цю суму неспівмірною зі складністю справи та фактичним обсягом виконаної роботи з огляду на таке.
Суд зазначає, що пункти 1, 2, 3, 4, 5 та 8 Акту (консультації, аналіз практики, вивчення документів, сканування додатків) за своєю суттю є підготовчими діями для складання позовної заяви. Окреме виокремлення кожної дії (наприклад, 890 грн за "сканування та роздруківку") є необґрунтованим, оскільки підготовка позову вже передбачає опрацювання доказів та вивчення законодавства.
Пункт 10 (представництво в суді - 1 760 грн) взагалі не відповідає дійсності . Адвокат вказав участь у судових засіданнях, проте справа розглядалася без участі представника позивача. Отже, ця послуга фактично не надавалась.
Суд зауважує, що дана справа відноситься до категорії малозначних та має незначну складність. Позовна заява є типовою (шаблонною) для подібних спорів про стягнення мікрокредитів, що не вимагає значних затрат часу (заявлені адвокатом 3 години на складання тексту позову та 2 години на аналіз практики є надмірними).
Як було встановлено судом під час розгляду справи, поданий позов містив розрахунки, що суперечили нормам Закону України «Про споживче кредитування», що змусило суд самостійно здійснювати перерахунок заборгованості. 
Враховуючи вищевикладене, керуючись принципами розумності, співмірності та справедливості, а також враховуючи часткове задоволення позову, суд вважає за можливе стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 3000.00 грн, що є достатньою та справедливою компенсацією за роботу у справі такої категорії.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у пропорційно до задоволеного позову розмірі.
Сплачений позивачем судовий збір становив 2 422,40 грн., що стверджується платіжною інструкцією №4220 від 19.12.2024, ціна позову становила 82 568.02 грн., сума, яку присудив суд склала 77 681,02 грн. (77 681,02 / 82 568,02) * 100 = 94,08%). Відтак, оскільки позовні вимоги позивача задоволені на 94.08 % то з відповідача необхідно стягнути суму судового збору у розмірі 2 279 грн.
Суд зазначає, що наявне в матеріалах справи посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_1 не є підставою для звільнення від сплати судового збору чи звільнення від відповідальності за кредитними зобов`язаннями.
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», УБД звільняються від сплати збору лише у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Пункт 16 ч. 1 ст. 5 вказаного Закону звільняє позивачів від сплати судового збору за подання позовів щодо спорів, пов`язаних з наданням статусу учасника бойових дій відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. Оскільки у даній справі ОСОБА_1 є відповідачем, а предметом спору є стягнення боргу, а не захист його соціальних прав, пільга на нього не поширюється.
Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям не нараховуються проценти за користування кредитом. Однак, відповідачем не надано доказів перебування на військовій службі під час дії особливого періоду (довідка за формою 5 або відповідний наказ). Сама по собі наявність посвідчення УБД, виданого до або під час укладення договорів, не свідчить про проходження служби в конкретний період нарахування боргу.
Таким чином, статус учасника бойових дій у даному випадку не впливає на обов`язок відповідача з повернення тіла кредиту та відсотків, нарахованих згідно з чинним законодавством, або сплати судового збору.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 273, 274-279, 280-284, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (ЄДРПОУ 44559822) суму заборгованості за кредитними договорами № 3897593 від 14.08.2023 року та № 7008732 від 27.08.2023 року в загальній сумі 77 681 (сімдесят сім тисяч шістсот вісімдесят одна) гривня 02 коп.
У задоволенні решти вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (ЄДРПОУ 44559822) витрати зі сплати судового збору у сумі 2 279.00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000.00 грн, а разом - 5 279.00 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя        Середа Л.В.