Справа № 308/17634/23

П О С Т А Н О В А
Іменем України

24 червня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючої – судді Кожух О.А.,
суддів – Бисаги Т.Ю., Феєра І.С.,
за участі секретаря – Савинець В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 листопада 2023 року (суддя Бедьо В.І.) у справі № 308/17634/23 за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду у порядку окремого провадження із заявою, заінтересована особа ? ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 ), про встановлення факту перебування її доньки на утриманні свого дідуся (батька заявниці).
Заяву мотивувала тим, що 06.09.2022 її батько ОСОБА_3 , 1971 року народження, був призваний на військову службу. Надісланим їй сповіщенням сім`ї від 27.12.2022 № 17768 повідомлено, що сержант ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 загинув під час відбиття штурмових дій противника поблизу н. п. Соледар Донецької області, виявивши мужність і стійкість. У повідомленні також вказано, що смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, а це сповіщення є документом для звернення до РТЦК та СП з питань призначення гарантій та компенсацій. 03.01.2023 видано свідоцтво про смерть ОСОБА_3 .
Заявниця вказувала, що ОСОБА_3 з 1991 року до дня смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , де і проживав до призову на військову службу. 
За вказаною адресою також зареєстровані та проживають заявниця ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_2 (онука померлого), ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є дитиною з інвалідністю.
Посилалася на те, що ОСОБА_3 забезпечував онуку всім необхідним для проживання. Матеріальна допомога надавалася онуці систематично, була постійним і основним джерелом для існування. Окрім заявниці та онуки, у ОСОБА_3 інших дітей, онуків, чи близьких родичів не було, а тому весь свій дохід він спрямовував на утримання онуки ОСОБА_4 . Утримання ОСОБА_3 своєї онуки, на переконання заявниці, підтверджується укладеним між ОСОБА_1 та батьком договором дарування належної йому квартири від 15.02.2022, письмовими заявами свідків та довідкою Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 23.02.2023.
28.08.2023 ОСОБА_1 , діючи як законний представник ОСОБА_2 , звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю діда. 
Відповіддю від 11.09.2023 ОСОБА_1 повідомлено, що особи, які перебували на утриманні загиблого військовослужбовця, мають право на компенсацію лише в разі надання документа на підтвердження вказаного факту (нотаріально посвідченого правочину або рішення суду, отриманого у порядку окремого провадження).
Вказувала, що встановлення даного факту необхідно для виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_3 .
Посилаючись на дані обставини, ОСОБА_1 просила суд встановити факт перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утриманні ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 при виконанні обов`язків військової служби. 

Короткий зміст судових рішень першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 листопада 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Судове рішення мотивоване тим, що заявниця не довела належними та допустимими доказами факт перебування малолітньої ОСОБА_2 на повному утриманні ОСОБА_3 та одержання від нього допомоги, яка була для неї постійним і основним джерелом для існування.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 06.03.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.11.2023 скасовано. Заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Постанову апеляційного суду було мотивовано тим, що метою звернення заявниці із заявою про встановлення факту перебування малолітньої на утриманні померлого ОСОБА_3 є встановлення обставин для реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (далі – Постанова № 168). Водночас заінтересована особа заперечує заявлений факт, що свідчить про наявність суперечності щодо права на отримання допомоги і здійснення заявницею в інтересах малолітньої її суб`єктивних цивільних прав.
З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту перебування на утриманні не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки його встановлення пов`язане з наступним вирішенням спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, який підлягає розгляду судом у порядку позовного провадження.

Короткий зміст рішення суду касаційної інстанції

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 11.02.2026 постанову Закарпатського апеляційного суду від 06.03.2024 скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Постанову суду касаційної інстанції мотивовано тим, що суб`єктом прийняття остаточного рішення про призначення чи про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги утриманцям загиблого військовослужбовця є не районні ТЦК та СП, а відповідна Комісія Міністерства оборони України.
При цьому між заявником та суб`єктом призначення грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця не може бути спору, оскільки такий суб`єкт не є отримувачем допомоги (пункт 106 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21).
Та обставина, що ОСОБА_1 оскаржила до адміністративного суду (справа № 260/10838/23) відмову ІНФОРМАЦІЯ_5 у прийнятті поданих нею документів для призначення одноразової грошової допомоги – також не змінює та відповідно не впливає на виключну підсудність справ про встановлення факту, що має юридичне значення, судам цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України, оскільки перебування ОСОБА_2 на утриманні загиблого військовослужбовця адміністративними судами в зазначеній справі не вирішувалося. Суд лише встановив незаконність дій щодо повернення заявниці документів з огляду на відсутність таких повноважень в ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Касаційний суд вважав, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для залишення без розгляду заяви про встановлення факту перебування особи на утриманні.

Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги

На ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.11.2023 подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ставичний П.І. 
Посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким заяву ОСОБА_5 про встановлення факту перебування особи на утриманні задовольнити.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував обставини, які наведені на обґрунтування поданої заяви та безпідставно відмовив у її задоволенні.
Зокрема вважає, що факт перебування на утриманні у ОСОБА_3 його онуки ОСОБА_2 , надання онучці матеріальної допомоги, підтверджується банківськими виписками АТ КБ «ПриватБанк» від 25.01.2023; договором дарування квартири від 15.02.2022, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ; нотаріально-посвідченими письмовими заявами трьох свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; письмовими заявами ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ; довідкою Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 23.02.2023 № 97/11-11/1, зокрема про перебування онучки на утриманні у ОСОБА_3 ; сповіщенням сім`ї (близьких родичів) від 27.12.2022 № 17768, яким саме ОСОБА_1 було повідомлено про загибель військовослужбовця ОСОБА_3 .
Вказує, що заявниця ОСОБА_1 у шлюбі не перебувала та не перебуває, самостійно виховує доньку ОСОБА_2 , яка є дитиною з інвалідністю, хворіє на інсулінозалежний цукровий діабет І типу. Наказом по приватному підприємству «Промавтотехсервіс» № 80-к від 30.09.2022 ОСОБА_1 було звільнено з посади продавця продовольчих товарів із 01.10.2022 за згодою сторін. Причиною звільнення вказано необхідність постійного догляду за хворою інсулінозалежною дочкою. Матеріальна допомога ОСОБА_3 надавалася онучці систематично і була постійним основним джерелом до існування. 

Позиція інших учасників справи 

У письмових поясненнях заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , заперечуючи проти встановлення відповідного факту, просив частково задовольнити апеляційну скаргу, ухвалу суду першої інстанції скасувати, заяву ОСОБА_5 залишити без розгляду у зв`язку з наявністю спору про право (а.с. 97-102).

Межі розгляду справи 

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.2 ст. 367 ЦПК України).
Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази (ч.ч.1, 2 ст. 294 ЦПК України).
Представник  ІНФОРМАЦІЯ_5 в судове засідання не з`явився. Судова повістка до електронного кабінету ІНФОРМАЦІЯ_5 була доставлена 30.05.2026 (а.с.237). Колегія суддів, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності представника ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Заслухавши суддю-доповідача, позицію заявниці та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків. 

Фактичні обставини справи 

Встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 25.09.1995 (а.с. 34).
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є дочкою ОСОБА_1 , що стверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 03.10.2016 (а.с. 40, 38).
Відповідно до виданого УСЗН Ужгородської РДА посвідчення серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 є дитиною з інвалідністю (а.с. 41-42). 
Як встановлено апеляційним судом, шлюб ОСОБА_3 із матір`ю заявниці було розірвано, мати заявниці проживає у іншому зареєстрованому шлюбі. 
06.09.2022 ОСОБА_3 був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Надісланим ОСОБА_1 сповіщенням сім`ї (близьких родичів) від 27.12.2022 № 17768 повідомлено про те, що сержант ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 загинув під час відбиття штурмових дій противника поблизу н. п. Соледар Донецької області, виявивши мужність і стійкість. У повідомленні також вказано, що смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, а це сповіщення є документом для звернення до РТЦК та СП з питань призначення гарантій та компенсацій (а.с. 24).
Причиною смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є вибухова травма внаслідок військових дій, що стверджується довідкою лікаря від 28.12.2022 (а.с. 25) 
03.01.2023 виконавчий комітет Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області видав свідоцтво про смерть та довідку про смерть, згідно з якими ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 26, 27).
Встановлено, що ОСОБА_3 із 25.06.1991 до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою виконавчого комітету Оноківської сільської ради від 15.02.2023 № 90/11-10/1 (а.с. 28).
За вказаною адресою також зареєстровані та проживають заявниця ОСОБА_1 (дочка померлого) та її малолітня дочка ОСОБА_2 (онука померлого), ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання від 13.02.2023 (а.с. 29-31).
Відповідно до наявних у справі письмових заяв ОСОБА_6 , ОСОБА_8 від 13.02.2023, справжність підписів на яких засвідчено старостою Оріховицького старостинського округу Оноківської сільської ради Ужгородського району, ОСОБА_1 дійсно проживає із 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 32, 33).
Указану квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 подарував дочці ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 15.02.2022, що також стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.02.2022 № 299570222 (а.с. 16-18).
Заявниця ОСОБА_1 у шлюбі не перебувала та не перебуває, самостійно виховує доньку ОСОБА_2 , яка хворіє на інсулінозалежний цукровий діабет І типу. Батько дитини інтересу до доньки не виявляв та не виявляє, матеріальної допомоги не надвав та не надає. 
Наказом директора приватного підприємства «Промавтотехсервіс» № 80-к від 30.09.2022 ОСОБА_1 звільнено з посади продавця продовольчих товарів із 01.10.2022 за згодою сторін. 
ОСОБА_1 , посилаючись на вимушені обставини втрати роботи, у зв`язку з необхідністю постійного догляду за хворою інсулінозалежною дочкою, стверджувала, що матеріальна допомога її батька ОСОБА_3 надавалася онучці систематично і була постійним основним джерелом до існування. Інших дітей та внуків ОСОБА_3 не мав, тому всі свої доходи спрямовував дочці для утримання онучки ОСОБА_2 , матеріально забезпечував її усім необхідним у повній мірі. 
За змістом заяв ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 від 12.10.2023, справжність підпису на яких посвідчено нотаріально, ОСОБА_3 постійно надавав фінансову та моральну підтримку своїй доньці ОСОБА_1 , єдина онучка малолітня ОСОБА_2 перебувала на постійному утриманні свого дідуся (а.с.20, 21, 22).
Такі ж показання ОСОБА_6 (дружина рідного брата загиблого ОСОБА_3 ), ОСОБА_8 (сусідка заявниці) та ОСОБА_9 (продавець магазину, що розташований недалеко від місця проживання заявниці), надали в судовому засіданні апеляційного суду, допитані судом апеляційної інстанції як свідки. Крім того, вказали, що майже з народження дитини ОСОБА_1 проживала з донькою у квартирі батька по АДРЕСА_1 ; батька дитини свідки ніколи не бачили. 
На підтвердження фактів надання ОСОБА_3 утримання для своєї онуки ОСОБА_2 , заявницею надано до справи копії банківських виписок за рахунком у АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 9-14). ОСОБА_3 надав банківські реквізити картки ОСОБА_1 для зарахування всіх здійснених йому нарахувань за час проходження військової служби саме ОСОБА_1 як законному представнику ОСОБА_2 .
Згідно з довідкою Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 23.02.2023 № 97/11-11/1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували на утриманні ОСОБА_3 до дня його загибелі.
28.08.2023 ОСОБА_1 , діючи як законний представник ОСОБА_2 , звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю діда.
ІНФОРМАЦІЯ_2 документи не прийняв, оскільки до заяви не було додано документа на підтвердження факту перебування особи на утриманні загиблого військового (нотаріально посвідченого правочину або рішення суду, отриманого у порядку окремого провадження). Відповіддю від 11.09.2023 рекомендовано звернутись до суду з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту перебування ОСОБА_2 на повному утриманні ОСОБА_3 .
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.02.2024 у справі № 260/10838/23, яке набрало законної сили 26.08.2024 після його перегляду в апеляційному порядку, визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо відмови прийняти документи за заявою ОСОБА_1 від 28.08.2023 про отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 . Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти заяву ОСОБА_1 щодо отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 та додані до неї документи та надіслати їх до обласного ТЦК та СП за підпорядкуванням.

Застосовані норми права

Порядок розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження, визначений главами 1 і 6 розділу ІV ЦПК України.
Окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових прав чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Частиною сьомою статті 19 ЦПК України передбачено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав та інтересів заявника (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 632/580/17).
Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом, тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Найбільш важливі з точки зору суспільного буття особи юридичні факти, які підлягають визнанню в судовому порядку, визначені у частині першій статті 315 ЦПК України. Зокрема, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.
Щодо інших юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, то їх може бути встановлено в судовому порядку, за умов, передбачених частиною другою статті 315 ЦПК України – якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
– факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету його встановлення;
– встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право;
– заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;
– чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
З таких же критеріїв виходила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 та від 11.09.2024 у справі № 201/5972/22.
Предметом розгляду в цій справі є встановлення факту перебування онуки на утриманні свого діда, який загинув при виконанні обов`язків військової служби.
Встановлення цього факту має юридичне значення, оскільки слугує підставою для отримання онукою одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця – діда.
За змістом частини першої статті 16 Закону № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі, зокрема, загибелі (смерті), військовослужбовців - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно із цим Законом мають право на її отримання.
Отже, відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби.
Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у редакціїї, чинній на час виникнення спірних правовідносин, установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Відповідно до статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ у випадках, зазначених у підпунктах 1–3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).
У цій же нормі права зазначено, що утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону № 2262-ХІІ (Закон України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх спра та деяких інших осіб».
Відповідно до частини першої статті 30 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на час смерті ОСОБА_3 ) право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
Непрацездатними членами сім`ї вважаються діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. Водночас братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків (пункт «а» частини четвертої статті 30 Закону № 2262-ХІІ).
Члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування (частина перша статті 31 Закону № 2262-ХІІ).
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначений у Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі – Порядок № 975; у редакції, чинній на момент смерті ОСОБА_3 ).
Положеннями пункту 5 Порядку № 975 регламентовано, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця визначаються відповідно до Сімейного кодексу України (далі – СК України), а утриманці – відповідно до Закону № 2262-XII.
У пункті 10 Порядку № 975 визначено перелік документів, які подають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога.
Зокрема, передбачено, що особи, які не були членами сім`ї загиблого, але перебували на його утриманні, додають до заяви рішення суду або нотаріально посвідчений правочин, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого).
Як уже зазначалося, для цілей визначення того, чи є особа утриманцем у розумінні чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, необхідно встановити, чи має така особа право на призначення пенсії в разі втрати годувальника за приписами Закону № 2262-ХІІ.
Тому застосовним у питанні підтвердження факту перебування особи на утриманні для цілей отримання одноразової грошової допомоги є Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 (далі – Порядок № 3-1).
Відповідно до пункту 13 розділу ІІ Порядку № 3-1 за документи про перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї приймаються, зокрема, рішення суду про встановлення факту перебування непрацездатного члена сім`ї на утриманні померлого годувальника.
Отже, як Порядком № 975, так і Порядком № 3-1 передбачено подання особою, яка перебувала на утриманні, відповідного судового рішення про встановлення цього юридичного факту.
Колегія суддів зазначає, що за потреби в особових справах військовослужбовців зберігаються документи, які підтверджують відомості про утриманців, внесених до послужного списку (див. пункт 13 розділу ІІІ, додаток 7 до Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15 вересня 2022 року № 280, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Однак положення статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ та Порядку № 975 свідчать, що для цілей призначення та отримання одноразової грошової допомоги утриманці визначаються відповідно до Закону № 2262-XII .
Системний аналіз наведеного вище законодавства дозволяє зробити висновок, що відсутність (наявність) даних про утриманців у документах персонального обліку військовослужбовців не є відомостями, які самі по собі мають суттєвий вплив на визначення статусу утриманця, який має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця.
З огляду на викладене, слід враховувати, що:
– встановлення судом факту перебування фізичної особи на утриманні прямо передбачено у пункті 2 частини першої статті 315 ЦПК України;
– для отримання одноразової грошової допомоги згідно з Порядками № № 975, 3-1 додаються рішення суду, що підтверджують факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого).
Отже, гарантією реалізації права на соціальний захист утриманців загиблих військовослужбовців є судовий порядок встановлення юридичного факту перебування фізичної особи на утриманні з метою отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця.
Члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування (положення статті 31 Закону № 2262-ХІІ).
Отримання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не може бути безумовною підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні.
На підтвердження (спростування) перебування фізичної особи на утриманні померлого закон вимагає надання відповідних доказів (наприклад, довідки про склад сім`ї, спільне проживання або утримання, медичні документи, виписки з банківських рахунків, довідки про доходи, чеки, квитанції, договори про оплату комунальних, навчальних, медичних послуг, показання свідків, фото/відеоматеріали, листування (особистого або ділового характеру), які зумовлюють дослідження судом обставин приватного життя утриманця та особи, яка надавала утримання.
Перебування на утриманні як триваючий юридичний факт може бути підставою для реалізації прав у сфері соціального забезпечення (виплата допомоги (стаття 16-1 Закону № 2011-ХІІ), призначення пенсії (стаття 30 Закону № 2262-ХІІ) тощо).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.
Частиною першою статті 319 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Метою встановлення будь-якого факту, що має юридичне значення, є можливість скористатися правом, яке надане заявнику відповідно до чинного законодавства України.
Під час з`ясування юридичного значення факту перебування фізичної особи на утриманні померлого суд обмежений у вирішенні питання про те, наділений чи ні заявник тим суб`єктивним правом, що підтверджується юридичним фактом, який просить встановити заявник.
Іншими словами, встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні загиблого пов`язане з доведенням підстав для визнання (підтвердження) за заявником певного соціально-правового статусу.
Однак судове рішення, ухвалене загальним судом у порядку окремого провадження, про наявність чи відсутність цього юридичного факту набуває самодостатнього значення і не є вирішенням питання про те, чи має заявник певне суб`єктивне право.
Суд на підставі поданих доказів лише з`ясовує можливість досягнення тієї мети, яку перед собою ставить заявник, у разі подання заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Питання про те, чи має юридичне значення той чи інший факт, із заявою про встановлення якого особа звернулася до суду, вирішується залежно від мети його встановлення (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25 березня 2024 року у справі № 161/9609/22).
Доводи ІНФОРМАЦІЯ_5 про наявність спору про право колегія суддів до уваги не бере, оскільки Велика Палата Верховного Суду, скасовуючи постанову Закарпатського апеляційного суду від 06.03.2024, ухвалену у даній справі, № 308/17634/23, у постанові від 11.02.2026, аналізуючи у сукупності предмет та характер відносин щодо встановлення факту, що має юридичне значення для реалізації прав заявника, їх суб`єктний склад, дійшла висновку, що чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, окрім як в порядку цивільного судочинства. За обставинами справи між ОСОБА_1 , яка звернулася в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , та ІНФОРМАЦІЯ_2 у цих правовідносинах спір про право відсутній, оскільки останній не є суб`єктом отримання одноразової грошової допомоги. 
Як вказано у пункті 106 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21, між заявником та суб`єктом призначення грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця не може бути спору, оскільки такий суб`єкт не є отримувачем допомоги.
Зі змісту заяв заінтересованої особи убачається не спір про вказану грошову допомогу, а її заперечення проти встановлення юридичного факту, що не є спором про право.
Оцінюючи обставини даної справи в сукупності, судовою колегією апеляційного суду встановлено, що ОСОБА_3 , який проживав разом за однією адресою із донькою ОСОБА_1 та онучкою ОСОБА_2 , надавав матеріальну допомогу непрацездатному члену сім`ї – неповнолітній онучці ОСОБА_2 , яка стала особою з інвалідністю до досягнення 18 років, у зв`язку з чим онучка, як член сім`ї померлого, вважається такою, що перебувала на утриманні діда ОСОБА_3 , оскільки вона одержувала від нього допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, а після звільнення з роботи з 01.10.2022 матері ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 була на повному утриманні свого діда ОСОБА_3 . 
Заявником підтверджено належними, допустимими й достатніми доказами факт перебування онучки ОСОБА_2 на утриманні загиблого діда ОСОБА_3 , у зв`язку з чим заява про встановлення факту перебування непрацездатного члена сім`ї ОСОБА_2 на утриманні померлого ОСОБА_3 – підлягає задоволенню.

Висновки за результатом розгляду апеляційної скарги

Відмовляючи в задоволення заяви про встановлення факту перебування онучки на утриманні свого діда, судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, не надано оцінки наявним у справі доказам, висновки суду не відповідають обставинам справи. При цьому за результатом розгляду заяви по суті судом помилково постановлено ухвалу, замість рішення суду, та ухвалено судове рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду, відповідно до п.п.1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, ст.319, п.2 ч.1 ст. 374, п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 – задовольнити.
Судове рішення (ухвалу) Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 листопада 2023 року – скасувати та ухвалити нове рішення.
Заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 – задовольнити.
Встановити факт перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_8 при виконанні обов`язків військової служби.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 25 червня 2026 року.

Головуюча:   

Судді: