Справа № 353/392/26
Провадження № 2/353/440/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року	м.Тлумач	

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді  Лущак   Н. І., 
з участю секретаря судового засідання – Круховської С.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання за ним права власності на земельну частку (пай) розміром 33,5 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян «Надорожнянська», що в с. Надорожна Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області, що належала ОСОБА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті баби ОСОБА_3 . Свої вимоги обґрунтовував тим, що його діду ОСОБА_2 належала вищевказана земельна частка (пай).
ІНФОРМАЦІЯ_1 дід ОСОБА_2 помер. Після його смерті спадщину прийняла його дружина (його баба) ОСОБА_3 , так як на час відкриття спадщини була зареєстрована та проживала разом з ним, але не оформила своїх спадкових прав і ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Ще за життя ОСОБА_3 заповіла йому на випадок смерті все своє майно. Після смерті ОСОБА_3 він прийняв та частково оформив спадщину, так як на час її відкриття був зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем. Інших спадкоємців немає. 
Однак, в нотаріальному порядку ОСОБА_4 , яка діяла по довіреності від його імені, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну частку (пай) у зв`язку з тим, що у нього як спадкоємця відсутній необхідний для видачі свідоцтва про право на спадщину документ, який підтверджує право власності на нерухоме майно – земельну ділянку, що знаходиться за адресою: с. Надорожна, Івано-Франківський (Тлумацький) район, Івано-Франківська область, що позбавляє його можливості оформити спадщину. 
У зв`язку з вищевказаним позивач просить суд визнати за ним право власності на земельну частку (пай) розміром 33,5 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян «Надорожнянська», що в с. Надорожна Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області, що належала ОСОБА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті баби ОСОБА_3 .
В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак в позовній заяві просив справу розглянути за його відсутності в судовому засіданні.
Представник відповідача Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак 21.04.2026 року через канцелярію суду подав заяву (а.с. 25), в якій проти задоволення позову не заперечив, визнав позов в повному обсязі та просив справу розглянути без участі представника відповідача.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав:
Судом встановлено, що ОСОБА_2 (дідо позивача) відповідно до сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ 14-19 реєстраційний № 250 від 10.02.1996 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки за № 250, належало право на земельну частку (пай) розміром 33,5 в ум.кад.га на території Надорожнянської сільської ради Тлумацького району в межах середньої земельної частки без визначення на місцевості, виданого на підставі рішення Надорожнянсьої сільської Ради народних депутатів від 30.10.1995 року № 5 (а.с. 3). 
Відповідно до довідки Надорожнянського старостинського округу № 7 Тлумацької міської ради Івано-Франківського районуно-Франківської області № 76 від 13.03.2026 року (а.с. 4) ОСОБА_2 (дід позивача) дійсно включений в списки громадян, що мають право на середню земельну частку (пай), які є складовою проекту роздержавлення і приватизації земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Надорожнянської сільської ради під № 250, розмір земельної частки (паю) становить 33,5 умовних кадастрових гектарів. 10.02.1996 ОСОБА_2 (дідо позивача) було видано сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої частки серії ІФ 14-19 (а.с. 4).
Згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області № 0-9-0.331-396/0/2-26 від 26.01.2026 року (а.с. 5), відповідно до інформації, наданої відділом № 1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління встановлено, що у Відділі зберігається архівний примірник державного акту на право колективної власності на землю серії ІФ № 001422, який видано спілці селян «Надорожна» с. Надорожна Тлумацького району Івано-Франківської області, якій передано в колективну власність 321,7 га землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі рішення Тлумацької районної ради від 09.12.1999 року та зареєстровано 30.12.1999 року в Книзі записів державних актів за № 26. В додатку 1 до державного акту Списки громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства зазначено прізвище, ім`я та по батькові громадян з №№ 1-5 та з №№ НОМЕР_1 . Крім того, повідомило, що у місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель Відділу обліковується Проект роздержавлення і приватизації земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Надорожнянської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, який затверджено розпорядженням Тлумацької районної державної адміністрації 11.12.1995 року № 805-р, до якого долучено списки громадян, що мають право на середню земельну частку (код документації 1995МФ14ІФТЛ000014). В списках громадян, що мають право на середню земельну частку (пай) зазначено прізвище ОСОБА_2 (дідо позивача), як пенсіонера спілки селян «Надорожна» під № 130, розмір земельної частки (паю) якого складає 33,5 умовних кадастрових гектарів. Вартість частки (паю) згідно розрахунку з списків громадян, що мають право на середню земельну частку (пай) складає 4340,79 грн. Відповідно до Проекту землеустрою щодо організації території селянських господарств з врахуванням заходів по охороні земель на території Надорожнянської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, який затверджений розпорядженням Тлумацької районної державної адміністрації від 19.02.2009 року № 182 ОСОБА_2 (дідо позивача) визначено розмір земельної ділянки, що передається у власність за рахунок належної йому земельної частки (паю), а саме: 33,5 умовних кадастрових гектари, що становить 0,7579 га в урочищі «Біля липи» (контур 153). Проект облікується в місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель за кодом 2009МФ25ІФТЛ000001.
Із вищевказаних документів вбачається, що ОСОБА_2 (дід позивача) мав право на земельну частку (пай) в розмірі 33,5 в ум.кад.га, яка розташована на території Надорожнянської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області.
У Постанові Верховного Суду від 23.09.2021 року у справі №563/1407/19 зазначено, що статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.
Відповідно до статті 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особа набуває право на земельний пай за наявності таких умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.
Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».
Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
З аналізу зазначених норм права можна зробити висновок про те, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 і його батьками вказано ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 11). 
Батько позивача ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 і його батьками були ОСОБА_2 (дідо позивача) та ОСОБА_3 (баба позивача), що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 11). 
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (дідо позивача), а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 (баба позивача), що підтверджується копіями свідоцтва про смерть (а.с. 9, 10). Ще за життя ОСОБА_3 (баба позивача) посвідчила заповіт, яким усе своє майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилося і з чого не складалося, а також все те, на що вона за законом буде мати право, заповіла внукові ОСОБА_1 (позивач), що підтверджується копією заповіту від 10.06.2004 року, зареєстрованому в реєстрі за № 66 (а.с. 8).
В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_2 вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. 
Після смерті ОСОБА_2 (дідо позивача) його дружина ОСОБА_3 (баба позивача) прийняла спадщину за законом, так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Надорожнянського старостинського округу № 7 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 149 від 11.12.2025 року (а.с. 7). 
Згідно відповідей Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 157/01-16 від 22.04.2026 року (а.с. 33), приватних нотаріусів Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. № 193/01-16 від 24.04.2026 року (а.с. 34) та ОСОБА_6 № 135/01-16 від 11.05.2026 року (а.с. 35) спадкова справа після смерті ОСОБА_2 (дідо позивача) не заводилася. 
Після смерті ОСОБА_3 (баба позивача) ОСОБА_1 (позивач) прийняв спадщину за заповітом, так як постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Надорожнянського старостинського округу № 7 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 149 від 11.12.2025 року (а.с. 7). 12.10.2007 року ОСОБА_1 (позивач) отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, успадкувавши житловий будинку з господарськими будівлями та спорудами, які не є предметом даного позову (а.с. 12, 13). 
Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 441/2007 від 12.10.2007 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України після смерті ОСОБА_3 (баба позивача) (а.с. 27-32), з якої вбачається, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті баби ОСОБА_3 , який прийняв та частково оформив спадщину, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. 
Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на право на земельну частку (пай) в розмірі 33,5 в ум.кад.га, в порядку спадкування за заповітом після смерті баби ОСОБА_3 , яка у свою чергу успадкувала вказане право на земельну частку (пай) після смерті чоловіка ОСОБА_2 (дідо позивача).
В нотаріальному порядку ОСОБА_4 , яка діяла по довіреності від імені позивача ОСОБА_1 , було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: с. Надорожна, Івано-Франківський (Тлумацький) район, Івано-Франківська область, яка належала ОСОБА_3 (баба прозивача), у зв`язку з тим, що відсутній необхідний для видачі свідоцтва про право на спадщну документ, який підтверджує право власності на нерухоме майно – земельну ділянку, так як його немає у наявності, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської бласті Васильєвої Н.М. № 716/02-31 від 09.12.2025 року (а.с. 6).
Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті баби ОСОБА_3 . 
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.
У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
У зв`язку з відсутністю на час складання рішення клопотання позивача, питання про повернення судового збору не вирішується. 
На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 13, 82, 142, 200, 206, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1  задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителем АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 , право на земельну чатку (пай), розміром 33,5 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян «Надорожнянська», що в с. Надорожна Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області, що належало ОСОБА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті баби ОСОБА_3 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий	Н. І. ЛУЩАК	

Повне судове рішення складено «20» травня 2026 року.