Суддя Паляничко Д. Г. 
Справа № 644/1542/26 
Провадження № 2/644/2578/26 
27.05.2026 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
27 травня 2026 року м. Харків

 
Індустріальний районний суд м. Харкова у складі: 
 
головуючої судді – Паляничко Д.Г., 
 
за участю секретаря судового засідання – Книшенко А.С.,
 
одноособово, розглянуто в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін в залі судових засідань у приміщенні Індустріального районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Житлокомсервіс» (юридична адреса: вул. Конторська, б. 35, 61052, м. Харків, ЄДРПОУ 34467793) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за послуги з утримання багатоквартирного будинку, споруд та прибудинкових територій,

 
ВСТАНОВИВ:
 
1.Стислий виклад:
 
1.1. позиції позивача
 
18 лютого 2026 року Комунальне підприємство «Житлокомсервіс» (далі за текстом – КП «Житлокомсервіс»/позивач), в особі представника Безуглої Наталі Володимирівни, яка діє на підставі довіреності № 2-138/2025 від 11.12.2025, звернулось до Індустріального районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (надалі за текстом – ОСОБА_3 , ОСОБА_2 /відповідачі) предметом якої є: стягнення заборгованості за послуги з утримання багатоквартирного будинку, споруд та прибудинкових територій у загальній сумі 21 473,22 грн з яких: 3 028,75 грн за період з 01.11.2014 по 01.08.2016, 18 444,47 грн за період з 01.06.2019 по 01.01.2026, а також сплачений судовий збір у сумі 3 328,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням 4 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 26.07.2006 № 69/06 створено КП «Жилкомсервіс» Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 № 1186 КП «Жилкомсервіс» визначено виконавцем послуг з управління будинком, спорудою або групою споруд у житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста Харкова. 
Рішенням 23 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 26.01.2024 № 522/24 КП «Жилкомсервіс» перейменовано у КП «Житлокомсервіс». Багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_2 є комунальною власністю територіальної громади міста Харкова та перебуває у господарському віданні КП «Житлокомсервіс». ОСОБА_3 , ОСОБА_2  зареєстровані за адресою:АДРЕСА_2 , між КП «Жилкомсервіс», як управителем житлових будинків комунальної власності територіальної громади міста Харкова та відповідачами, як споживачами послуг з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, укладений публічний договір про надання житлово-комунальних послуг, шляхом його опублікування в офіційному виданні Харківської міської ради – спецвипуску газети «Слобода» від 28.11.2006 № 95/1 із змінами, внесеними у 2007 та 2009 роках. 
Публічний договір є чинним на момент звернення до суду з цією позовною заявою, а співвласники багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , перебувають у договірних відносинах з КП «Житлокомсервіс», і повинні здійснювати оплату наданих послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій, відповідно до затвердженого органами місцевого самоврядування тарифу. Позивач належним чином виконує свої зобов`язання щодо надання послуг з утримання багатоквартирних будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідачі за спожиті житлово-комунальні послуги належним чином не сплачують, внаслідок чого за адресою: АДРЕСА_2 утворилась заборгованість за період з 01.11.2014 по 01.08.2016 у сумі 3 028,75 грн та за період з 01.06.2019 по 01.01.2026 у сумі 18 444,47грн.
1.2.заперечень відповідача
 
Відповідачі пропозицію Індустріального районного суду м. Харкова викладену в ухвалі від 19.02.2026 (а.с. 39-40) щодо подання відзиву на позов не використали, не скористалися процесуальним правом спростувати наведені позивачем аргументи та доводи у позовній заяві. 
2.заяви, клопотання
 
16.03.2026 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника КП «Житлокомсервіс» Пульної Юлії Євгенівни, яка діє на підставі довіреності у порядку передоручення від 12.01.2026, надійшла заява, в якій остання підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить суд про розгляд справи за її відсутності, а також не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення, у разі виникнення обставин викладених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України (а.с. 45-47). 
 
Інших заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи, сторони до суду не подавали.
 
3.інші процесуальні дії у справі 
 
Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 18.02.2026 справа № 644/1542/26 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г. (а.с. 34). 
На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 19.01.2026 судом сформовано довідку про склад сім`ї Реєстру територіальної громади м. Харкова щодо місця проживання (перебування) відповідачів, згідно з якою місце проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_2 у встановленому законом порядку зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 35).
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 19.02.2026 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 644/1542/26 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін (а.с. 39-40).
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, матеріали справи містять заяву, у якій представник позивача просить суд здійснити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 45).
Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України судові повістки відповідачам ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про виклик у судові засідання призначені на 17.03.2026, 16.04.2026, 27.05.2026 надсилалися судом за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , згідно з інформацією зазначеною у позовній заяві (а.с. 1), довідці про склад сім`ї Реєстру територіальної громади м. Харкова(а.с. 35) та відповідями № 2361924 та 2361927 від 19.02.2026 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків (а.с. 36, 37). 
Рекомендовані повідомлення про виклик ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на 17.03.2026 повернулися до суду як неотримані відповідачами із зазначенням у довідці про причини повернення: «за закінченням строку зберігання» (а.с. 52-53, 54-55), що є належним повідомленням. 
Дотримуючись ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд бере до уваги правовий висновок сформований у постанові Касаційний цивільний суд Верховного Суду № 496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення – «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.
Верховним Судом у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 висвітлено правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
Рекомендовані повідомлення про виклик ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на 16.04.2026, 27.05.2026 повернулися до суду як неотримані відповідачами із зазначенням у довідці про причини повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 56-57, 58-59, 64-65, 66-67), що є належним повідомленням згідно з вимогами п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України. 
Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, в тому числі, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Пунктом 991 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 05.03.2009 № 270, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. 
Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 10.05.2023 по справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23) та Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09.08.12019 у справі № 906/142/18 (провадження № 12-109гс19); від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18).
 
Заразом, відповідачі повідомлялися про виклик у судові засідання, призначені на 17.03.2026, 16.04.2026, 27.05.2026 також і через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, розміщені 20.02.2026, 23.03.2026, 20.04.2026 (а.с. 42-43, 49-50, 61-62) відповідно, за посиланням http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/ відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України. 
 
За приписами ч.11 ст.128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Отже, враховуючи вказане вище, відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, не прибули до суду без поважних причин, відзиву на позовну заяву не надали, жодних заяв та клопотань до суду не надходило. 
Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (ст. 1 ЦПК, ст. 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. 
Суд звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, що відповідає правовому висновку викладеному у постанові Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 918/539/16.
З приводу чергової неявки у судове засідання відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та можливості продовження розгляду справи за їх відсутності, суд врахувавши обставини справи, дійшов переконання про можливість розгляду та закінчення розгляду справи за відсутності відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , оскільки їх відсутність не перешкоджає вирішенню справи по суті на підставі наявних у справі доказів, про що суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
З огляду на те, що у справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд за згодою представника позивача (а.с. 45), розглядає справу за відсутності відповідачів та, згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
 
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 27.05.2026 зі згоди представника позивача (а.с. 45), прийнято рішення про заочний розгляд справи за позовною заявою Комунального підприємства «Житлокомсервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з утримання багатоквартирного будинку, споруд та прибудинкових територій (а.с. 69-70). 
 
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
 
4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, мотиви їх відхилення та врахування, мотивована оцінка суду аргументів сторін, порушені чи оспорені права, за захистом яких мало місце звернення до суду. 
 
Вирішуючи спір, суд установив, що між сторонами виникли суспільні відносини в сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, зокрема послуги з утримання будинку та прибудинкової території між їхніми виконавцями і споживачами. 
Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 зареєстровані у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідками про склад сім`ї з Реєстру територіальної громади м. Харкова (а.с. 19, 35) та є споживачами послуг з утримання будинку та прибудинкової території за вказаною адресою. 
 
Багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_3 є комунальною власністю територіальної громади міста Харкова та перебуває у господарському віданні КП «Житлокомсервіс».
Між КП «Жилкомсервіс», як управителем житлових будинків комунальної власності територіальної громади міста Харкова та споживачами послуг з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, укладений публічний договір про надання житлово-комунальних послуг, шляхом його опублікування в офіційному виданні Харківської міської ради спецвипуску газети «Слобода» від 28.11.2006 № 95/1 із змінами, внесеними в 2007 та 2009 роках (а.с. 21, 22).
Згідно з п. 22 публічного договору про надання житлово-комунальних послуг договір укладається строком на 3 роки і вважається продовженим на той самий строк, якщо за місяць до закінчення дії його терміну однієї зі сторін не буде письмово заявлено про розірвання договору.
Судом установлено, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 не зверталися до КП «Жилкомсервіс» з письмовою заявою про розірвання договору. 
Рішенням 4 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 26.07.2006 № 69/06 створено КП «Жилкомсервіс» (а.с. 29).
Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 № 1186 КП «Жилкомсервіс» визначено виконавцем послуг з управління будинком, спорудою або групою споруд у житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста Харкова (а.с. 23).
Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2011 № 893 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова», зокрема й встановлено тарифи на послуги з утримання багатоквартирного будинку, споруд та прибудинкових територій для будинків комунальної власності територіальної громади м. Харкова, що знаходяться в господарському віданні КП «Жилкомсервіс» (а.с. 24-25). 
Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 27.01.2012 № 39 внесено зміни до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від20.12.2011 № 893 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова» (а.с. 26).
Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 01.05.2018 3 318 скориговано тарифи на послуги з утримання багатоквартирного будинку, споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова, встановлені рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.1.22011 № 893 (а.с. 30).
Рішенням 23 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 26.01.2024 № 522/24 КП «Жилкомсервіс» перейменовано у КП «Житлокомсервіс» (а.с. 31).
Правовідносини, що існували між відповідачами та позивачем до 01.05.2019 були врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-ІV, а саме: відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-ІV, споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву відповідає обов`язок управителя забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, Нормами і правилами (п.1 ч.2 ст. 25 Закону № 1875-ІV).
Суд установив, що ОСОБА_3 , ОСОБА_2 дійсно проживають за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 35), та є споживачами послуг КП «Житлокомсервіс», оскільки користуються комунальними послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. 
Згідно з довідкою про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість за період з період з 01.11.2014 по 01.08.2016 у сумі 3 028,75 грн; та за період з 01.06.2019 по 01.01.2026 у сумі 18 444,47грн (а.с. 10-18).
 
5.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
 
Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (діяв до 01.05.2019), Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (надалі за текстом – Закон № 1875-IV та № 2189-VIII відповідно), Цивільним кодексом України та Житловим кодексом України (надалі за текстом – ЦК України та ЖК України відповідно). 
За змістом ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує.
Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.
Згідно зі ст. 13 Закону № 1875-IV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово- комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону № 1875-IV визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. ст. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
За приписами ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Положення ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначають права об`єднання щодо забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків . Для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право:  робити співвласникам попередження про порушення ними статутних або інших законних вимог і вимагати їх дотримання;  вимагати відшкодування збитків, заподіяних спільному майну об`єднання з вини власника або інших осіб, які користуються його власністю; вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів.
Відповідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком включають:  витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку;  витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності;  витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення;  інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.
Положення ст. 11 ЦК України встановлено, що цивільні права і зобов`язання виникають не тільки з основ передбачених законодавством, а також з дії громадян. Такими діями відповідача є фактичне користування послугами, що надаються позивачем. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20.04.2016 № 6-2951цс15.
Ні ЦК України, ні Законами України «Про житлово-комунальні послуги», ні Правилами не передбачено випадків, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплопостачання має наслідком його недійсність. Відсутність письмового договору про надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідачів від оплати за фактично надані послуги. Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду у цивільній справі № 334/2789/15-ц, викладеною у постанові від 27.02.2019.
Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з положеннями ст. 525 ЦК України однобічна відмова від виконання прийнятих зобов`язань не допускаються.
За приписами ст. 543 ЦПК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.
Європейський суд з прав людини наголошує, що п. 1 ст. 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору.
Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено ст. 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.
Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений ст. 16 ЦК України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
6.Висновки суду.
 
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.
 
Матеріалами справи знаходить своє підтвердження той факт, що КП «Житлокомсервіс» надавав відповідачам зазначені послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, відповідачі їх одержували та не відмовлялись від них у встановленому законом порядку, а відтак у останніх виник обов`язок сплатити за надання цих послуг.
 
З досліджених у судовому засіданні письмових доказів суд установив, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2  (а.с. 19, 35), та, в силу приписів ст. 64, 67, 68 ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 541, 543 ЦК України, несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг, зокрема й з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. 
 
Враховуючи зазначене вище, суд дійшов переконання, що відповідачі, всупереч вимог ст. 525, 526, 530 ЦК України, належним чином не виконували обов`язок щодо повної та своєчасної оплати зазначених вище послуг, у зв`язку з чим у останніх виникла заборгованість в загальній сумі 21 473, 2 грн, з яких: за період з 01.11.2014 по 01.08.2016 у сумі 3 028,75 грн; та за період з 01.06.2019 по 01.01.2026 у сумі 18 444,47 грн (а.с. 10-18).
Суд бере до уваги надані представником позивача розрахунки заборгованості щодо оплати послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території під час ухвалення судового рішення, та наголошує на тому, що відповідачі не надали доказів на їх спростування. 
 
Правовідношення в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
 
Як вбачається з матеріалів справи, заявлені позивачем вимоги виходять за межі встановленої ст. 256 ЦК України позовної давності, заразом, в силу ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення.
 
Відповідно до висновків викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 156/268/21 від 03.08.2021 при вирішенні спору спростувати доводи позову покладається на відповідача, а не на суд, особливо при заочному порядку розгляду справи. Вказане є вірним. Проте це означає лише те, що у такому випадку суд повинен розглянути позов і визначити розмір заборгованості виходячи з умов договору та вимог закону (постанова ). 
 
Отже, суд дійшов переконання про доведеність правомірності позовних вимог КП «Житлокомсервіс», оскільки останнім, на виконання процесуальних обов`язків визначених ст. 12, 13, 81 ЦПК України, надано належні, достатні та допустимі докази на обгрунтування позову, тому з огляду на викладене вище судом досліджено та оцінено надані позивачем докази як кожен окремо, так і у їх сукупності та дійшов висновку, що позовні вимоги КП «Житлокомсервіс» є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
 
7. Розподіл судових витрат
 
Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 328,00 грн (а.с. 8).
Отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню зі ОСОБА_3 , ОСОБА_2  на користь Комунального підприємства «Житлокомсервіс» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3 328,00 грн. 
Враховуючи викладене вище, керуючись ст. 247, 258, 259, 264-265, 279, 280-283 ЦПК України, суд
 
УХВАЛИВ:

 
Позов Комунального підприємства «Житлокомсервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з утримання багатоквартирного будинку, споруд та прибудинкових територій задовольнити.
 
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Житлокомсервіс» заборгованість у загальній сумі 21 473 (двадцять одна тисяча чотириста сімдесят три) грн 22 коп, з яких: 
 
3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 75 коп за період з 01.11.2014 по 01.08.2016; 
 
18 444 (вісімнадцять тисяч чотириста сорок чотири) грн 47 коп за період з 01.06.2019 по 01.01.2026. 
 
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Житлокомсервіс» судовий збір у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.
 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Повне ім`я/ найменування сторін:
 
Позивач – Комунальне підприємство «Житлокомсервіс», юридична адреса: вул. Конторська, б. 35, 61052, м. Харків, ЄДРПОУ 34467793; адреса для листування: вул. Львівська, б. 12/14, м. Харків, ЄДРПОУ 34467793, р/р НОМЕР_2 , банк одержувача АТ КБ «ПриватБанк», тел. +380577607295.
 
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . 
 
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

 
Суддя           Д.Г. Паляничко