ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 травня 2026 року справа №200/6493/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Гайдара А.В., Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року (головуючий суддя І інстанції Голошивець І.О.), складеного в повному обсязі 05 листопада 2025 року, у справі № 200/6493/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним, скасування рішення від 20.07.2025 року №056550006895 та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про 
визнання протиправним та скасувння рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 10.07.2025 № 056550006895;
зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.07.2025 року про призначення пенсії за віком за нормами ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням трудового стажу за записами трудової книжки від 01.08.1985 року НОМЕР_1 .
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправним та як наслідок скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 10.07.2025 №056550006895 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 03.07.2025 року із зарахуванням до її загального страхового стажу наступні періоди роботи: з 25.06.1986 по 29.07.1986 року; з 05.08.1986 по 16.05.1989 року; з 21.10.1993 по 22.06.1995 року; з 24.03.1999 по 23.04.1999 року; з 19.01.2000 по 31.03.2000 року; з 18.01.2001 по 31.01.2001; з 29.03.2001 по 31.03.2001 року; з 21.01.2003 по 31.01.2003 року та з 16.05.2003 по 17.05.2003 року (включно); та перебування у центрі зайнятості: з 11.06.1999 по 29.11.1999 року; з 24.07.2000 по 31.12.2000 року, з урахуванням висновків суду по цій справі.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року у справі № 200/6493/25, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та відмовити у задоволені позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, оскільки на момент звернення у позивача відсутній необхідний страховий стаж. 
Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/6493/25, однак листом суд першої інстанції повідомив, що справа в паперовому вигляді не формувалась. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».
Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».
Суд, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , є громадянкою України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорту серії НОМЕР_3 виданого Тельманівським РВ УМВС України в Донецькій області від 22.12.2000 року. 
Позивач звернулася до територіальних органів ПФУ з заявою про призначення їй пенсії за віком від 03.07.2025 року у відповідності до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується наявною в матеріалах справи позовною заявою та спірним рішенням. 
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було розглянуто заяву позивача від 03.07.2025 року за принципом екстериторіальності та 10.07.2025 було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії №056550006895.
В вищенаведеному рішенні відповідача було зазначено наступне: - «Відмова про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 . Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 03.07.2025. Вік заявниці 63 роки 2 місяці 10 днів. Страховий стаж особи становить 19 років 1 місяць 7 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди роботи згідно з трудовою книжкою від 01.08.1985 НОМЕР_1 , оскільки на першій сторінці трудової книжки відсутня печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. 
Отже, спірним питанням в даній справі є не зарахування позивачу періодів її роботи згідно трудової книжки від 01.08.1985 НОМЕР_1 , оскільки на першій сторінці трудової книжки відсутня печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Не погодившись із рішенням Пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії, позивач звернулась до суду із даним позовом.
Суд погоджує висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (надалі по тексту - Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (надалі по тексту - Закон №1058-ІV).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до положень частини першої статті 1 № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Законом № 1058-IV визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Приписами ст. 24 Закону №1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до положень статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637). 
Пунктом 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку № 637).
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, виходячи з наведених норм Порядку №637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів чи показань свідків.
Згідно із записами в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 01.08.1985 року (дата заповнення) виданої на ім`я « ОСОБА_3 » (мовою оригіналу), позивач у відповідності до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого від 21.05.1962; відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 виданого від 18.08.1988 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_4 18.08.1988 року; у трудовій книжці є відповідний запис де прізвище позивача зазначене « ОСОБА_5 » да на титульній сторінці в наявності печатка прямокутної форми із зазначенням прізвища та дати номеру свідоцтва про укладення шлюбу.
Отже сумніву щодо належності трудової книжки позивачу у суду не виникає, з урахуванням наведеного судом встановлено, що у спірний період позивач працювала: 
- Міська лікарня №4 м. Жданова: 
- з 01.08.1985 по 29.07.1986 року – прийнята на посаду лікаря-інтерна з хірургії та звільнена у зв`язку із закінченням інтернатури та направлена у розпорядження ЦРБ Тельманівського району, номера записів 1,2 в трудовій книжці;
- з 05.08.1986 по 22.06.1985 року – прийнята на посаду лікаря хірурга стаціонару Тельманівської ЦРБ, номера записів 3,4 в трудовій книжці;
- з 23.02.1999 по 23.04.1999 року – прийнята викладачем номера записів 5, 6 в трудовій книжці; 
- з 11.06.1999 по 29.11.1999 року – Тельманівський центр зайнятості призначена виплата допомоги по безробіттю, номер запису 7 в трудовій книжці;
- 30.11.1999 року – відкладена допомога по безробіттю, номер запису 8 в трудовій книжці;
- з 19.01.2000 по 07.04.2000 року – ПТУ №149, прийнята викладачем, номера записів 9, 10 в трудовій книжці;
- з 24.07.2000 по 17.01.2001 року – Тельманівський районний центр зайнятості – призначена допомога по безробіттю, номера записів 11, 12 в трудовій книжці;
- з 18.01.2001 по 28.04.2001 – ПТУ №149 прийнята викладачем, номера записів 13 ,14 в трудовій книжці;
- з 21.01.2003 по 17.05.2003 року – прийнята тимчасово прибиральницею, номера записів 15, 16 в трудовій книжці;
- ВАТ «ММК ім. Ілліча» Агроцех №35: - з 17.05.2006 по 12.08.2006 року – прийнята працівником на сілгосп працю, номера записів 17, 18 в трудовій книжці;
- з 01.04.2010 по 02.12.2011 рок – прийнята по трудовому договору до приватного підприємця ОСОБА_6 , номера записів 19, 20 в трудовій книжці;
- з 16.03.2016 по 29.04.2021 року – прийнята робітником з комплексного обслуговування с/г виробництва до Сільськогосподарського приватного підприємства «Андрєєв», номера записів 21 та 22 в трудовій книжці.
Суд проаналізувавши трудову книжку позивача, дійшов висновку, що вона містить належним чином відображені записи про роботу позивача при цьому записи в трудовій книжці ніким не оспорювались та в судовому порядку недійсними не визнавались.
В свою чергу, проаналізувавши наявні записи у трудовій книжці та довідку форми РС-право по позивачу, суд встановив, що відповідач зарахував позивачу наступні періоди: навчання з 01.09.1979 по 28.06.1985 року; навчання з 01.08.1985 по 24.06.1986 року (не зарахований період з 25.06.1986 по 29.07.1986 року записи 1,2 в трудовій книжці); догляд за дитиною з 17.05.1989 по 20.10.1993 року (не зарахований період роботи з 05.08.1986 по 16.05.1989 року та з 21.10.1993 по 22.06.1995 року, записи 3,4 в трудовій книжці); з 23.02.1999 по 23.04.1999 року (не зарахований період з 24.03.1999 по 23.04.1999 року, номера записів 5,6 в трудовій книжці); не зарахований період з 11.06.1999 по 29.11.1999 року (номера записів 7, 8 в трудовій книжці); з 01.04.2000 по 07.04.2000 року (не зарахований період з 19.01.2000 по 31.03.2000 року, номера записів 9, 10 в трудовій книжці); з 01.01.2001 по 14.01.2001 року (не зарахований період з 24.07.2000 по 31.12.2000 року, номера записів 11,12 в трудовій книжці); з 01.02.2001 по 28.03.2001 року та з 01.04.2001 по 28.04.2001 року (не зарахований період з 18.01.2001 по 31.01.2001 та з 29.03.2001 по 31.03.2001 року, номера записів в трудовій 13,14); з 01.01.2003 по 11.01.2003 року та з 01.02.2003 по 15.05.2003 (не зарахований період з 21.01.2003 по 31.01.2003 року та з 16.05.2003 по 17.05.2003 року (включно), номера записів 15,16 в трудовій); з 01.04.2006 по 30.04.2006 та з 17.05.2006 по 12.08.2006 року; з 01.04.2010 по 02.12.2011 року та з 16.03.2016 по 29.04.2021 року.
Отже, з урахуванням вищезазначеного, відповідачем позивачу не були зараховані наступні періоди позивачу до її страхового стажу: - з 25.06.1986 по 29.07.1986 року; з 05.08.1986 по 16.05.1989 року; з 21.10.1993 по 22.06.1995 року; з 24.03.1999 по 23.04.1999 року; з 11.06.1999 по 29.11.1999 року; з 19.01.2000 по 31.03.2000 року; з 24.07.2000 по 31.12.2000 року; з 18.01.2001 по 31.01.2001; з 29.03.2001 по 31.03.2001 року; з 21.01.2003 по 31.01.2003 року та з 16.05.2003 по 17.05.2003 року (включно).
Відповідно до “Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях”, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі – Інструкція № 162) та підпункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29 липня 1993 року (далі – Інструкція № 58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Відповідно пункту 2.11 розділу 2 Інструкції 162, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або зміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. 
Згідно з пунктом 2.12 розділу 2 Інструкції 162, після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. 
З кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша).
Отже, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Відповідно, недотримання правил ведення трудової книжки не може бути підставою для не зарахування періодів роботи, відображених у записах трудової книжки, до страхового стажу особи. 
Враховуючи викладене, спірні періоди роботи підлягають зарахуванню до страхового стажу позивачки, а спірне рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню із зобов`язанням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 25.06.1986 по 29.07.1986 року; з 05.08.1986 по 16.05.1989 року; з 21.10.1993 по 22.06.1995 року; з 24.03.1999 по 23.04.1999 року; з 19.01.2000 по 31.03.2000 року; з 18.01.2001 по 31.01.2001; з 29.03.2001 по 31.03.2001 року; з 21.01.2003 по 31.01.2003 року та з 16.05.2003 по 17.05.2003 року (включно); та перебування у центрі зайнятості: з 11.06.1999 по 29.11.1999 року; з 24.07.2000 по 31.12.2000 року, з урахуванням висновків суду по цій справі.
З урахуванням встановлених у справі обставин, суд погоджує висновок суду першої інстанції, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. 
Доводи апеляційної скарги є неприйнятними та повністю спростовуються висновками суду першої інстанції. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції першої інстанції – без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. 
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року у справі № 200/6493/25 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 20 травня 2026 року.

Судді А.В. Гайдар 
Т.Г.Гаврищук
Е.Г. Казначеєв