ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
01.07.2026	Справа № 917/245/26	

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Ломаки В.С., 
за участю секретаря судового засідання: Видиш А.В., 
розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи
за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ в особі відокремленого структурного підрозділу Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ 
до Приватного підприємства “Центр підготовки “Хелітрейнінг Україна” 
про зобов`язання вчинити дії,

За участі представників сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Харківський національний університет внутрішніх справ в особі відокремленого структурного підрозділу Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ (далі – позивач, Університет) звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до Приватного підприємства “Центр підготовки “Хелітрейнінг Україна” (далі – відповідач, Центр) про зобов`язання відповідача виконати монтажні та пуско-налагоджувальні роботи комплексного тренажера вертольоту типу Мі-8МТВ, кваліфікаційний рівень FTD 2, згідно нормативної бази Державної авіаційної служби України, який був в експлуатації, сер. № 0002, передбачені договором про закупівлю товарів за державні кошти від 04.11.2022 року № 685, на території навчальної бази позивача в місті Ужгород Закарпатської області, протягом 60 календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили.
Ухвалою від 02.03.2026 року господарський суд Полтавської області передав означену позовну заяву за підсудністю до господарського суду міста Києва.
25.03.2026 року матеріали вказаного позову надійшли до господарського суду міста Києва та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані для розгляду судді Ломаці В.С.
Ухвалою від 30.03.2026 року господарський суд міста Києва залишив вказану позовну заяву без руху з одночасним встановленням Університету строку та способу усунення її недоліків.
07.04.2026 року через систему “Електронний суд” надійшла заява Університету від 07.04.2026 року про усунення недоліків позовної заяви.
Враховуючи наведені обставини, ухвалою від 09.04.2026 року господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі № 917/245/26, вирішив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 05.05.2026 року.
30.04.2026 року через систему “Електронний суд” надійшла заява Університету від 30.04.2026 року про проведення підготовчого засідання 05.05.2026 року без участі уповноваженого представника позивача.
Ухвалою від 05.05.2026 року господарський суд міста Києва відклав підготовче засідання на 26.05.2026 року.
25.05.2026 року через систему “Електронний суд” надійшла заява Університету від 25.05.2026 року про розгляд справи № 917/245/26 без участі його уповноваженого представника.
Ухвалою від 26.05.2026 року господарський суд міста Києва продовжив строк проведення підготовчого провадження у справі № 917/245/26 на 30 днів, а також закрив підготовче провадження у цій справі та призначив її до судового розгляду по суті на 01.07.2026 року.
Позивач явку свого уповноваженого представника у призначене судове засідання 01.07.2026 року не забезпечив, проте надіслав клопотання про розгляд справи без його участі.
Відповідач про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте явку свого уповноваженого представника у призначене судове засідання 01.07.2026 року не забезпечив, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направив.
Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
За умовами частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Відповідно до частини 5 статті 242 Господарського процесуального кодексу України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Зважаючи на відсутність у Центру електронного кабінету та на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, копія ухвали суду, зокрема, від 26.05.2026 року про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 917/245/26 до судового розгляду по суті на 01.07.2026 року, була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 02099, місто Київ, вулиця Приколійна, будинок 21.
Проте, вищевказане відправлення (як і решта здійснених судом відправлень на адресу Центру) підприємством поштового зв`язку вручене відповідачу не було.
Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і, зокрема, повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Сам лише факт не отримання заявником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.
Суд також звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.
Отже, суд належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення відповідача про розгляд справи.
Згідно із частиною 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:
04.11.2022 року між Університетом (замовник) та Центром (постачальник) був укладений договір про закупівлю товарів за державні кошти № 685 (далі – Договір), за умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність замовника згідно ДК 021:2015 “34740000-6 “Обладнання для повітряних і космічних літальних апаратів, тренажери, симулятори та супутні деталі”, а саме: один комплексний тренажер вертольоту типу Мі-8МТВ, кваліфікаційний рівень FTD 2, згідно нормативної бази Державіаслужби України, який був в експлуатації, сер. № 0002 (далі – товар), згідно Специфікації № 1 (Додаток № 1), що є невід`ємною частиною цього Договору, а замовник зобов`язався прийняти товар та здійснити оплату на умовах Договору.
Означена угода підписана уповноваженими представниками її сторін та скріплена відбитками печаток цих суб`єктів господарювання.
За змістом пунктів 2.1, 2.2 Договору ціна на товар встановлюється в національній валюті України – гривні і вказується в рахунках та накладних на товар, що виставляються постачальником. Сума Договору визначається вартістю товару, що передається згідно з пунктом 1.1, та складає 48 000 000,00 грн., без ПДВ.
Згідно з пунктом 2.4 цієї угоди замовник здійснює оплату за поставлений товар шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника на підставі виставленого рахунку-фактури, акту прийому-передачі тренажеру та видаткової накладної протягом 30 (тридцяти) календарних днів.
Моментом оплати поставленого постачальником товару є дата списання коштів з відповідних рахунків замовника (пункт 2.8 Договору).
Відповідно до пунктів 3.1, 3.3 Договору постачальник доставляє товар на територію, визначену замовником, в строк не більше 30 (тридцяти) календарних днів з моменту підписання Договору. Замовник проводить приймально-здавальні роботи в строк не більше 10 (десяти) календарних днів після виконання постачальником своїх зобов`язань по пунктам 1.1, 3.1, 3.2 цього Договору в повному обсязі зі складанням акту огляду.
Пунктом 3.4 наведеного правочину передбачено, що акт прийому-передачі підписується сторонами на території замовника після виконання вимог пункту 3.3 цього Договору в повному обсязі.
За змістом пункту 3.8 Договору право власності на переданий за Договором товар переходить від постачальника до замовника з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі, за умови виконання платежів згідно з пунктом 2.4 цього Договору.
Відповідно до пункту 11.7 Договору останній вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2022 року, але в частині розрахунків до повного виконання.
З матеріалів справи вбачається, що 11.11.2022 року замовник та постачальник підписали видаткову накладну № РН-0000005 на поставку комплексного тренажера вертольоту типу Мі-8МТВ, кваліфікаційний рівень FTD 2, згідно нормативної бази Державіаслужби України, який був в експлуатації, сер. № 0002, вартістю 48 000 000,00 грн., а також акт прийому-передачі означеного товару, в якому вказали про відсутність претензій по його кількості, технічному стану та укомплектуванню.
Разом із тим, відповідно до пункту 1.2 Договору постачальник приймає на себе зобов`язання відповідно до Специфікації № 1 (Додаток № 1) з проведення монтажних і пуско-налагоджувальних робіт на території, визначеній замовником.
Пунктом 2.3 Договору передбачено, що доставка і монтажні та пуско-налагоджувальні роботи входять в загальну суму Договору.
За умовами пункту 3.6 цієї угоди термін виконання постачальником монтажних і пуско-налагоджувальних робіт на території замовника встановлюється до 60 (шістдесяти) календарних днів з дати підписання сторонами акта огляду, згідно з пунктом 3.3 Договору.
Датою виконання зобов`язань постачальника з проведення монтажних і пуско-налагоджувальних робіт є дата підписання уповноваженими представниками сторін Акту виконаних монтажних і пуско-налагоджувальних робіт (пункт 3.7 Договору).
Згідно з пунктом 11.8 Договору витрати на відрядження (витрати на проживання, харчування, а також забезпечення автотранспортом) фахівців постачальника, які прибули на територію замовника для виконання монтажних і пуско-налагоджувальних робіт відповідно до умов цього Договору, покладаються на постачальника.
Однак, з матеріалів справи вбачається, що всупереч умовам Договору відповідач не виконав покладеного на нього цією угодою обов`язку щодо виконання на території замовника монтажних і пуско-налагоджувальних робіт комплексного тренажера вертольоту типу Мі-8МТВ, кваліфікаційний рівень FTD 2, згідно нормативної бази Державіаслужби України, який був в експлуатації, сер. № 0002.
Листом від 24.11.2025 року № 1/1761 позивач звернувся до Центру з вимогою провести відповідні монтажні та пуско-налагоджувальні роботи на території навчальної бази замовника в місті Ужгород Закарпатської області, куди комплексний тренажер вертольоту був переміщений з огляду на загрозу його знищення військами російської федерації. 
З огляду на залишення Центром цієї вимоги без задоволення, Університет звернувся до господарського суду з наведеним позовом про примусове зобов`язання відповідача виконати передбачені Договором монтажні та пуско-налагоджувальні роботи комплексного тренажера вертольоту типу Мі-8МТВ, кваліфікаційний рівень FTD 2, згідно нормативної бази Державної авіаційної служби України, який був в експлуатації, сер. № 0002, на території навчальної бази позивача в місті Ужгород Закарпатської області, протягом 60 календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з урахуванням такого.
Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
З огляду на встановлену статтею 204 Цивільного кодексу України презумпцію правомірності правочину, суд приймає Договір як належну підставу для виникнення у його сторін взаємних цивільних прав та обов`язків.
Разом із тим, згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Зі змісту умов Договору вбачається, що цей правочин містить елементи договору поставки (поставка комплексного тренажера вертольоту) та договору підряду (проведення монтажних і пуско-налагоджувальних робіт цього тренажера).
Відтак, між контрагентами за Договором виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глав 54 та 61 Цивільного кодексу України.
Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
При цьому, Університет у позовній заяві не посилався на обставини неналежного виконання відповідачем обов`язків з фактичної поставки погодженого сторонами товару, вказуючи лише про нездійснення Центром передбачених Договором монтажних і пуско-налагоджувальних робіт на території замовника.
За умовами частин 1 та 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту (стаття 846 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Положеннями статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
При цьому, з огляду на положення пункту 11.7 Договору, якими передбачено загальний строк його дії до 31.12.2022 року, суд зазначає таке.
Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України, частиною 1 статті 202 Господарського кодексу України такою умовою є виконання, проведене належним чином. Припинення безпосередньо дії договору та припинення зобов`язань не є тотожними поняттями.
Навіть після припинення дії договору невиконані стороною зобов`язання за ним залишаються чинними для такої сторони-боржника, і вказана обставина не звільняє останнього від виконання обов`язку протягом того часу, коли існує відповідне зобов`язання.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.11.2019 року в справі № 910/16750/18.
Більше того, після закінчення строку дії Договору можливим є надання відповідачем послуг (виконання робіт) за Договором та їх прийняття позивачем.
За частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (тут і далі чинного на час виникнення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Враховуючи факт підписання сторонами 11.11.2022 року акту прийому-передачі погодженого ними товару (який в силу пункту 3.4 Договору укладається після виконання вимог пункту 3.3 цього Договору в повному обсязі, тобто після підписання сторонами акта огляду товару), зважаючи на подальше надсилання відповідачу претензії від 24.11.2025 року № 1/1761 із зазначенням визначеної замовником території проведення монтажних і пуско-налагоджувальних робіт спірного тренажера (вартість яких входить в загальну суму Договору), а також беручи до уваги приписи чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що на час розгляду даної справи строк виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором щодо проведення монтажних і пуско-налагоджувальних робіт є таким, що настав.
Однак, Центр виконання робіт, передбачених пунктами 1.2 та 3.6 Договору, не розпочав, доказів зворотного матеріали справи не містять і відповідачем надані не були. Докази, які свідчать про підписання уповноваженими представниками сторін Акту виконаних монтажних і пуско-налагоджувальних робіт, як і докази направлення такого акту Центром на адресу замовника для його підписання, у матеріалах справи також відсутні.
За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).
Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.
Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Слід зазначити, що невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань однією із сторін договору закономірно має своїм наслідком порушення як майнових, так і немайнових інтересів іншої сторони за договором.
Відповідно до частини 1 статті Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Пунктом 5 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі.
Аналогічна за змістом норма містилася у частині 2 статті 20 Господарського кодексу України.
Вказаний спосіб захисту застосовується у зобов`язальних правовідносинах у випадках, коли особа зобов`язана вчинити певні дії щодо позивача, але відмовляється від виконання цього обов`язку чи уникає його, зокрема: при невиконанні обов`язку передати річ кредитору, виконати роботи чи надати послуги за відповідним договором. Обов`язок боржника виконати певні дії повинен бути встановлений договором або актом цивільного законодавства.
Крім того, норми чинного законодавства, зокрема положення, закріплені у статті 63 Закону України “Про виконавче провадження”, передбачають можливість виконання судового рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії у примусовому порядку.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.05.2020 року в справі № 910/9167/19, від 10.02.2021 року в справі № 910/18950/19.
Отже, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, як спосіб захисту цивільних прав позивача, підлягає застосуванню у випадку, якщо певним законодавчим актом чи договором передбачено обов`язок учасника господарських правовідносин виконати певну дію на користь іншої особи, яку у добровільному порядку виконано не було.
Захист майнового чи немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення.
Тотожна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.02.2026 року в справі № 914/3192/24.
За таких обставин, враховуючи прямо передбачені пунктами 1.2, 3.6 Договору зобов`язання Центру щодо проведення монтажних і пуско-налагоджувальних робіт на території, визначеній замовником, зважаючи на невиконання відповідачем вказаних робіт у добровільному порядку, а також беручи до уваги відсутність у матеріалах справи інформації про вчинення Центром будь-яких дій, направлених на виконання ним своїх договірних зобов`язань у вказаній частині, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог Університету про зобов`язання відповідача виконати передбачені Договором монтажні та пуско-налагоджувальні роботи комплексного тренажера вертольоту типу Мі-8МТВ, кваліфікаційний рівень FTD 2, згідно нормативної бази Державної авіаційної служби України, який був в експлуатації, сер. № 0002, на території навчальної бази позивача в місті Ужгород Закарпатської області, протягом 60 календарних днів (що узгоджується з приписами пункту 3.6 Договору) з дня набрання рішенням суду законної сили.
Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.
Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).
За умовами статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Враховуючи вищевикладені обставини та наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вимог Університету в даній справі.
Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідачів, у зв`язку із задоволенням позовних вимог.
Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити.
2. Зобов`язати Приватне підприємство “Центр підготовки “Хелітрейнінг Україна” (02099, місто Київ, вулиця Приколійна, будинок 21; код ЄДРПОУ 39614540) виконати монтажні та пуско-налагоджувальні роботи комплексного тренажера вертольоту типу Мі-8МТВ, кваліфікаційний рівень FTD 2, згідно нормативної бази Державної авіаційної служби України, який був в експлуатації, сер. № 0002, передбачені договором про закупівлю товарів за державні кошти від 04.11.2022 року № 685, на території навчальної бази Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ в місті Ужгород Закарпатської області, протягом 60 календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили.
3. Стягнути з Приватного підприємства “Центр підготовки “Хелітрейнінг Україна” (02099, місто Київ, вулиця Приколійна, будинок 21; код ЄДРПОУ 39614540) на користь Харківського національного університету внутрішніх справ (61080, Харківська область, місто Харків, проспект Льва Ландау, будинок 27; код ЄДРПОУ 08571096) в особі філії (відокремленого структурного підрозділу) Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ (39605, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Перемоги, будинок 17/6; код ЄДРПОУ 43041752) 3 328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.
4. Видати накази після набрання рішенням суду законної сили.
5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
6. В силу приписів частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 01.07.2026 року.

Суддя  В.С. Ломака