ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
Іменем України
12 травня 2026 року
м. Харків
справа № 2012/5096/2012
провадження № 22-ц/818/2394/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря: Смелянець К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в режимі відеоконференції справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про заміну стягувача у виконавчому провадженні, первісний стягувач Акціонерне товариство «Альтбанк», боржник ОСОБА_1 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новобаварського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2025 року під головуванням судді Борисенка О.О.,-
в с т а н о в и в :
У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося до суду із заявою, в якій просить замінити стягувача у виконавчому провадженні, первісний стягувач Акціонерне товариство «Альтбанк», боржник ОСОБА_1 , в якій заявник просив суд замінити первісного стягувача ПАТ «Банк Кіпру» (після перейменування – АТ «Альтбанк») на нового стягувача ТОВ «Кредитні ініціативи» у виконавчому листі, виданому на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.07.2013 року у справі № 2012/5096/2012.
Ухвалою Новобаварського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2025 року заяву задоволено. Замінено стягувача, що вибув – Акціонерне товариство «Альтбанк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» у виконавчому провадженні ВП42545372 з примусового виконання виконавчого листа № 2012/5096/2012, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова 17.01.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру» заборгованості за простроченими процентами за кредитним договором від 30.05.2008 року № 09/2008/-Л у розмірі 84995,06 грн та пені за простроченими процентами у розмірі 12656,51 грн, а також судового збору у розмірі 976,52 грн, а всього у загальному розмірі 98628,09 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким заяву Товариства залишити без задоволення.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що надані Товариством докази були подані в порушення ст. 83,95 ЦПК України. Крім того вважає, що без огляду оригіналів договорів факторингу, на які посилається заявник не можливо встановити дійсні обставини справи, а тому підстави для заміни стягувача відсутні. Також вказує, що немає належних доказів перерахування коштів у відповідності із вимогами договору факторингу.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст.367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості доводів заяви з приводу наявності підстав для заміни сторони стягувача його правонаступником.
Такі висновки суду відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 липня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру» заборгованість за простроченими процентами за кредитним договором від 30.05.2008 року № 09/2008/-Л у розмірі 84995,06 грн та пеню за простроченими процентами у розмірі 12656,51 грн, а також судовий збір у розмірі 976,52 грн, а всього у загальному розмірі 98628,09 грн (а.с.16-20, 23-28).
Рішення набрало законної сили.
Згідно з інформацією про виконавче провадження станом на 04.11.2025 року, виконавче провадження № 42545371 відкрите 07.02.2014 року з примусового виконання виконавчого листа № 2012/5096/2012, виданого 17.01.2014 року Жовтневим районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру» заборгованості за простроченими процентами за кредитним договором від 30.05.2008 року № 09/2008/-Л у розмірі 84995,06 грн та пеню за простроченими процентами у розмірі 12656,51 грн, а також судовий збір у розмірі 976,52 грн, а всього у загальному розмірі 98628,09 грн, перебуває на виконанні Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.40-47).
З інформації Національного банку України вбачається, що Акціонерне товариство «Альтбанк» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру», яке в свою чергу, є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Банк Кіпру» (а.с.48-56). 
18.02.2022 року між АТ «Альтбанк» (Первісний кредитор) та ТОВ «Кредитні ініціативи» (Новий кредитор) укладений договір відступлення права вимоги, який підписаний уповноваженими представниками сторін договору, скріплений печатками, відповідно до умов якого ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право грошової вимоги, зокрема, за кредитним договором № 09/2008/-Л від 30.05.2008 року до боржника ОСОБА_1 , що підтверджується копією договору відступлення права вимоги, копією Реєстру Боржників (Акт прийому передачі Прав вимоги), що є додатком № 1 до договору відступлення права вимоги від 18.02.2022 року, копією Акту прийому передачі документації (Додаток № 3 до договору відступлення права вимоги від 18.02.2022 року) (а.с.57-67).
Згідно з частиною 4 Договору, порядок відступлення прав вимоги вбачається, що:
Відповідно до п.4.1 підписанням цього Договору Сторони домовилися, що відповідно до умов цього Договору відступлення Прав вимоги здійснюється у такому порядку: в день підписання Договору Сторони підписують Реєстр Боржників (Акт прийому-передачі Прав вимоги). Передача Прав вимоги за вказаним Реєстром Боржників (Актом прийому-передачі Прав вимоги) здійснюється в повному обсязі у пень підписання Сторонами цього Договору та Реєстру Боржників (Акту прийому-передачі Прав вимоги).
Пунктом 4.2. визначено, що права вимоги переходять до Нового кредитора в повному обсязі і на тих умовах, які існують на момент переходу Прав вимоги за відповідними Кредитними угодами, а також інші пов`язані з Правами вимоги права, в тому числі право на отримання несплачених Відступлення Прав вимоги за Договорами забезпечення (в т.ч. договорами застави, договорами поруки), вважаються такими, що відбулися, а відповідно права перейшли до Нового кредитора з Дати відступлення Права вимоги за відповідною Кредитною угодою, якщо інше не передбачено законодавством. Відступлення Прав вимоги за Договорами забезпечення (у т.ч. договорами застави, договорами іпотеки), що посвідчені нотаріально, відбувається на підставі окремого договору, що укладається між Первісним кредитором та Новим кредитором та посвідчується нотаріально.
4.3. Для реалізації Новим кредитором своїх прав, Первісний кредитор передає Новому кредитору Документацію по кожному Праву вимоги у строк не пізніше дати підписання цього Договору, про що Сторонами підписуються Акти прийому-передачі Документації, (Додаток N? 3 до Договору) у порядку передбаченому цим пунктом Договору. При цьому Документація по кожному Праву вимоги повинна бути передана в обсязі, що відповідає Переліку Документації, вказаному в Додатку N? 1 до Договору. За наявності документів, які не відносяться до Документації, але стосуються Прав вимоги, Первісний кредитор зобов`язаний передати їх Новому кредитору.
18.02.2022 року між АТ «Альтбанк» (Цедент) та ТОВ «Кредитні ініціативи» (Цесіонарій) укладений договір передачі (відступлення) прав за договорами іпотеки, застави та поруки, який підписаний уповноваженими представниками сторін договору, скріплений печатками та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чайкою І.Г., р. № 122, відповідно до умов якого ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги, зокрема, за договором іпотеки № 10/2008-ИП від 30.05.2008 року щодо боржника ОСОБА_1 , що підтверджується копіює договору передачі (відступлення) прав за договорами іпотеки, застави та поруки; Інформацією по договорам іпотеки, застави та поруки (Додаток № 1 до договору передачі (відступлення) прав за договорами іпотеки, застави та поруки від 18.02.2022 року (а.с.68-74).
Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема ТОВ «Кредитні ініціативи» є новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржниками.
Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Водночас заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.
У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частини перша та друга статті 442 ЦПК України). Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»).
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові від 18 січня 2022 року у справі № 34/425 (провадження № 12-69гс21) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 15 вересня 2021 року у справі № 727/9430/13-ц, провадження № 61-10801св21, щодо порядку здійснення заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, згідно з яким за відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є можливою.
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначала, що заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.
Частиною першою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється саме для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.
Враховуючи завдання виконавчого провадження, як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження.
Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби/приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17).
Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження, як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача, як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача, як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, і він не був поновлений судом.
При вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження підлягає встановленню, чи не сплив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Після спливу строку виконавчого провадження не може вирішуватись питання про заміну сторони виконавчого провадження.
Подібного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 14 вересня 2022 року (справа №1519/2-1141/11).
Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.
Частиною 5 вказаної статті визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.
В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що як вбачається з інформації про виконавче провадження станом на 04.11.2025 року: виконавче провадження № 42545371, відкрите 07.02.2014 року з примусового виконання виконавчого листа № 2012/5096/2012, виданого 17.01.2014 року Жовтневим районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру» заборгованості за простроченими процентами за кредитним договором від 30.05.2008 року № 09/2008/-Л у розмірі 84995,06 грн та пеню за простроченими процентами у розмірі 12656,51 грн, а також судовий збір у розмірі 976,52 грн, а всього у загальному розмірі 98628,09 грн, перебуває на виконанні Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 
За таких обставин підстави вважати, що стягувачем було пропущено строк для пред`явлення виконавчого документу - відсутні.
Положеннями ст. 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи із змісту цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.
Враховуючи те, що належними, допустимими та достовірними доказами підтверджується той факт, що правонаступником Акціонерне товариство «Альтбанк» за договором кредиту № 09/2008/-Л від 30.05.2008 року, що укладений між банком та ОСОБА_1 є ТОВ «Кредитні ініціативи», яке набуло усі права кредитора за кредитним договором із ОСОБА_1 , що належали банку.
Доводи апеляційної скарги про недоведеність факту набуття заявником ТОВ «Кредитні ініціативи» прав кредитора судом апеляційної інстанції не приймаються, оскільки заявником на підтвердження даної обставини надано належні та допустимі докази: завірені копії договір відступлення права вимоги, який підписаний уповноваженими представниками сторін договору, скріплений печатками, відповідно до умов якого ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право грошової вимоги, копію Реєстру Боржників (Акт прийому передачі Прав вимоги), що є додатком № 1 до договору відступлення права вимоги від 18.02.2022 року, копією Акту прийому передачі документації (Додаток № 3 до договору відступлення права вимоги від 18.02.2022року). Дані договори відступлення права вимоги є чинними і ніким не скасовані та не визнані недійсним, відтак згідно ст. 204 ЦК України є правомірними, та підтверджують факт набуття ТОВ «Кредитні ініціативи» прав кредитора за ними.
Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів сплати коштів за договором про відступлення права вимоги не спростовує висновків суду, оскільки відповідно до п.4.1. договору право вимоги переходить до нового кредитора у день підписання цього договору та реєстру боржників.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви.
Положеннями ст. 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Новобаварського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2025року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:  О.В. Маміна
Судді:  Ю.М. Мальований
О.Ю. Тичкова