ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1022/26 Справа № 184/55/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Коваленко В. О. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Агєєва О.В.,
суддів: Гапонова А.В., Халаджи О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників, цивільну справу №184/55/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 — адвоката Якимцова Володимира Анатолійовича на рішення Покровського міського суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2025 року, ухвалене у складі судді Коваленка В.О.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» посилається на те, що 09 лютого 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №2789459. 
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №26 від 24 червня 2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24325 грн. 
Крім того, 03 лютого 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №100006979. 16 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТТОВ «ФК «ЄАПБ» у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 16 липня 2024 року до договору факторингу №16072024 від 16 липня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12460 грн. 
04 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №02594-02/2022. 08 грудня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №08122022 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №08122022 від 08 грудня 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 9124 грн. 
08 лютого 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №13109-02/2024. 20 червня 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №20062024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс кредит» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 20 червня 2024 року до Договору факторингу №20062024 від 20 червня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 27200 грн.
Зазначає, що на день подання позовної заяви відповідач ухиляється від взятих на себе кредитних зобов`язань.
У зв`язку із чим просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість: 
- за договором позики №2789459 від 09 лютого 2024 року у розмірі 24325 грн., з яких 7000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17325 грн. - сума заборгованості за відсотками;
- за кредитним договором №100006979 від 03 лютого 2022 року у розмірі 12460 грн., з яких: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1760 грн. - сума заборгованості за відсотками, 700 грн.- сума заборгованості по комісії;
- за кредитним договором №02594-02/2022 від 04 лютого 2022 року у розмірі 9124 грн., з яких: 4000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5124 грн. - сума заборгованості за відсотками;
за кредитним договором №13109-02/2024 від 08 лютого 2024 року у розмірі 27200 грн., з яких: 6800 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20400 грн. - сума заборгованості за відсотками. 
Загальна сума заборгованості становить 73109 грн.

25 квітня 2025 року, набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних судів» № 4273-IX, відповідно до якого назву Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області змінена на Покровський міський суд Дніпропетровської області.

Рішенням Покровського міського суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2025 року позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь суму заборгованості: за договором позики № 2789459 в розмірі 8575 грн., за кредитним договором №100006979 в розмірі 12460 грн., за кредитним договором №02594-02/2022 в розмірі 4600 грн., за кредитним договором №13109-02/2024 в розмірі 13600 грн. Всього стягнуто заборгованості за договорами у загальному розмірі: 39232 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» понесені судові витрати в сумі 1625,13 грн. В іншій частині позовних вимог – відмовлено.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Якимцов В.А. подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що оскаржене рішення є необґрунтованим, не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, судом першої інстанції було допущено порушень норм матеріального права, належним чином не досліджено всіх обставин справи.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд визнав надання кредиту відповідачу по справі договорах по усіх чотирьох кредитних вказаних в позовній заяві, на підставі наявності кредитних договорів, які без документального підтвердження перерахування кредитних коштів позичальнику кредитором – доказом надання кредиту не являються. 
В матеріалах справи відсутні первинні фінансові бухгалтерські документи про перерахування кредитних коштів.
Суд першої інстанції визнав розмір боргу по усіх чотирьох кредитних договорах вказаних в позовній заяві без наявності в матеріалах справи належно оформлених з усіма вимогами чинного законодавства розрахунків боргу. 
Суд визнав право позивача на вимоги боргу з відповідача справи по усіх чотирьох кредитних договорах, доказів про те, що позичальник повідомлявся про зміну кредитора. 
Суд задовольнив клопотання позивача про витребування доказів з АТ КБ «Приватбанк», не надавши стороні відповідача навіть можливості висловити свою думку по відношенню до даного клопотання, та надати заперечення проти даного клопотання. 
Суд визнав отриману від банку інформацію як зарахування на рахунки відповідача кредитних коштів. Хоч надана банком інформація, ніяким чином не підтверджує перерахування на рахунок відповідача - саме кредитних коштів, саме від первісних кредиторів, та саме на підставі тих кредитних договорів, по яких позивач намагається стягнути кошти з відповідача. 
У зв`язку з чим просив суд рішення Покровського міського суду від 14 серпня 2025 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ»: по договору позики №2789459 у розмірі - 8750 грн., по кредитному договору №100006979 у розмірі — 12460 грн., по кредитному договору №02594-02/2022 у розмірі 4600 грн., по кредитному договору №13109-02/2024 у розмірі 13600 грн. Усього за позовом – 39232 грн. - скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» в повному обсязі.

Позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ», скориставшись своїм правом, через представника, подав відзив, в якому вважає, що рішення суду законне та обґрунтоване, в процесі розгляду цивільної справи суд першої інстанції не припустився порушень норм ні матеріального, ні процесуального права, тому апеляційна скарга є безпідставною, необґрунтованою. 
Зазначає, жодних заперечень з приводу того, що апелянт не погодився з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання вищезазначеного договору апелянтом висловлено не було. Обставини укладення вказаного договору апелянт не спростував належними та допустимими доказами. Апелянт був належним чином ознайомлений з умовами вищевказаного договору. 
При цьому вказаний договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є таким, що відповідає волевиявленню сторін. 
Вказані кредитні договори підписані електронними підписами, використання яких не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету 
Наголошує, що у цій справі предметом спору є захист порушеного права ТОВ «ФК «ЄАПБ», яке полягає у невиконанні договірних зобов`язань ОСОБА_1 за відповідними договорами шляхом стягнення заборгованості за ним. 
Не надання доказів отримання кредитних коштів за своєю суттю створює наслідок розірвання відповідного кредитного договору. Кредитні договори, укладені кредитними установами з ОСОБА_1 в судовому порядку не були розірвані.
Крім того, вказані договори у відповідності до вимог чинного законодавства недійсними не визнані, тобто в силу ст. 204 Цивільного кодексу України діє презумпція правомірності правочину. 
Також, відповідно до ч.1 ст. 638 та ч.1 ст.640 ЦПК України кредитний договір є укладеним не з моменту передачі грошей, а з моменту досягнення сторонами в письмовій формі згод з усіх істотних умов такого договору. 
Посилання на те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано суду доказів отримання кредитних коштів від первісних кредиторів є помилковими та безпідставними, оскільки факти їх надання підтверджуються, власне, наявними у матеріалах справи кредитними договорами, які є дійсними в силу приписів ст. 204 ЦК України про правомірність правочинів. 
При цьому вимог щодо визнання зазначених правочинів недійсними чи встановлення факту їх неукладеності до суду заявлено не було. Зазначені правочини підтверджують факт наявності відповідних правовідносин, їх зміст та погоджені сторонами обставини щодо передання в позику чи кредит відповідачу коштів у погодженому розмірі. 
Зазначена заборгованість, як і отримання відповідачем кредитних коштів, підтверджуються з огляду на наявні докази в матеріалах справи, зокрема розрахунками заборгованості та відповідними копіями вказаних договорів, в яких відображаються всі істотні умови такого виду договору та договорами факторингу з відповідними додатками. 
У даній справі договори факторингу у встановленому законом порядку апелянтом не визнавалися недійсними. 
У зв`язку з чим просив суд рішення Покровського міського суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2025 року залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що 09 лютого 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №2789459.
Відповідно до п.2.1 вказаного договору сума кредиту становить 7000 грн.
Кредит надається строком на 30 днів (п.2.2 договору про споживчий кредит №2789459) з 09 лютого 2024 року, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 10 березня 2024 року, денна процентна ставка 0,75 % (п.2.3 договору про споживчий кредит №2789459).
Факт перерахування кредитних коштів підтверджується випискою по рахунку Приватбанку.
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №26 від 24 червня 2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24325 грн. 

Крім того, 03 лютого 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №100006979.
Відповідно до п.2 вказаного договору сума кредиту становить 10000 грн.
Процентна ставка: 0.88 відсотків за кожен день користування кредитом в межах строку кредитування, вказаного в п. 1.3 Договору. 
Факт перерахування кредитних коштів підтверджується випискою по рахунку Приватбанку.
16 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 16 липня 2024 року до договору факторингу №16072024 від 16 липня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12460 грн. 

04 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №02594-02/2022.
Відповідно до п.1.1 вказаного договору сума кредиту становить 4000 грн.
Кредит надається строком на 30 днів з 04 лютого 2022 року, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 04 березня 2022 року (п.1.2 договору про споживчий кредит №02594-02/2022).
За користування кредитом клієнт сплачує товариству 182,5% (процентів річних від суми кредиту в розрахунку 0,50% (процентів) на добу (п.1.3 договору про споживчий кредит №02594-02/2022).
Для клієнта якому товариство вперше надає кредит, діє акційний період і нарахування процентів в цей час здійснюється за ставкою 0,5% на добу за умови повного повернення кредиту протягом 30 днів з моменту надання кредиту (п.1.5 договору про споживчий кредит №02594-02/2022).
Факт перерахування кредитних коштів підтверджується випискою по рахунку Приватбанку.
08 грудня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №08122022 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №08122022 від 08 грудня 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 9124 грн. 

08 лютого 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №13109-02/2024. 
Відповідно до п.1.1 вказаного договору сума кредиту становить 6800 грн.
Кредит надається строком на 120 днів з 08 лютого 2024 року, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 06 червня 2024 року.(п.1.2 договору про споживчий кредит №13109-02/2024).
Процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього Договору (п.1.4.1 договору про споживчий кредит №13109-02/2024).
Факт перерахування кредитних коштів підтверджується випискою по рахунку Приватбанку.
20 червня 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №20062024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс кредит» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 20 червня 2024 року до Договору факторингу №20062024 від 20 червня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 27200 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідачем не виконувались умови кредитних договорів, тому з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованвсть: за договором позики № 2789459 в розмірі 8575 грн., за кредитним договором №100006979 в розмірі 12460 грн., за кредитним договором №02594-02/2022 в розмірі 4600 грн., за кредитним договором №13109-02/2024 в розмірі 13600 грн. Всього стягнуто заборгованості за договорами у загальному розмірі: 39232 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У ч.ч.1, 3 ст.509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205,207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, які, відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, суд ураховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.
Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України “Про електронну комерцію” пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 Закону України “Про електронну комерцію”).
Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
При укладанні кредитного договору сторони погодили, що відповідно до цього договору до складу плати за кредитом (сукупної вартості кредиту) входять фіксована процентна ставка за користування кредитом, комісія за надання кредиту та щомісячна плата за кредитом. Плата за кредитом нараховується з моменту надання кредиту. Щомісячна плата за кредитом входить до складу щомісячного платежу відповідно до графіку платежів (додаток до договору).
При цьому у кредитному договорі та додатку до нього (графік платежів) всі складові загальної суми щомісячного платежу визначені у твердій сумі, та апелянтом підписано графік платежів.
Відповідно до ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
За ст.ст.525,526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
За ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Положеннями ст.ст.1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Так, з договору позики №2789459 від 09 лютого 2024 року, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем, вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Відповідно до п.2.1 вказаного договору сума кредиту становить 7000 грн.
Кредит надається строком на 30 днів (п.2.2 договору про споживчий кредит №2789459) з 09 лютого 2024 року, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 10 березня 2024 року, денна процентна ставка 0,75 % (п.2.3 договору про споживчий кредит №2789459).
Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказані договори прирівнюється до укладених в письмовій формі.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає доведеним, що вказаний договір було підписано позичальником за допомогою одноразових паролів-ідентифікаторів, який було надіслано кредитором на номер телефону, який зазначений у кредитних договорах.
Факт перерахування кредитних коштів підтверджується випискою по рахунку Приватбанку.
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №26 від 24 червня 2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24325 грн., з яких: 7000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17325 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Колегія суддів звертає увагу, що позивачем не надано розрахунку процентів в сумі 17325,00 грн.
Договір позики №2789459 від 09 лютого 2024 року укладений на визначений строк 30 днів до 10 березня 2024 року та договором розрахована сума процентів 1575 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

03 лютого 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №100006979, який підписано електронним підписом відповідача з використанням одноразового ідентифікатору. 
Відповідно до п.2 вказаного договору сума кредиту становить 10000 грн.
Процентна ставка: 0.88 відсотків за кожен день користування кредитом в межах строку кредитування, вказаного в п. 1.3 Договору. 
Стандартна (базова) ставка: 5.00 відсотків за кожен день користування кредитом, застосовується у випадку продовження строку кредитування вказаного в п.1.3. Договору на стандартних базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 Договору. Тип процентної ставки: фіксована.
Платежі за супровідні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання договору: комісія за надання кредиту: 700.00 грн., яка зараховується за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Платежі за супровідні послуги третіх осіб, обов`язкові для укладення договору/ отримання кредиту (послуги нотаріуса, оцінювача, страховика: відсутні. Платежі за послуги кредитного посередника, що підлягають сплаті споживачем: відсутні. 
Загальні витрати за кредитом: 3340.00 грн. Орієнтовна загальна вартість, кредиту для споживача за весь строк користування кредитом згідно п. 1.3 Договору (у т. ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі): 13340.00 
Реальна річна процентна ставка: 3,232.00 відсотків річних. 
Застереження: наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і Споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Використання інших способів надання кредиту та/або зміна інших вищезазначених умов кредитування можуть мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної зеті кредиту для споживача, зокрема у випадку продовження споживачем (позичальником) строку кредитування згідно п.2.3 Договору В такому разі паспорт споживчого кредиту не оновлюється (п.3 договору про споживчий кредит №100006979).
Факт перерахування кредитних коштів підтверджується випискою по рахунку Приватбанку.
16 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. 
Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги.
Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.
Відповідно до Реєстру боржників від 16 липня 2024 року до договору факторингу №16072024 від 16 липня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12460 грн., з яких: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1760 грн. - сума заборгованості за відсотками, 700 грн.- сума заборгованості по комісії.
Відповідач не виконав свого зобов`язання, не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора, тому з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №100006979 від 03 лютого 2022 року сумі 12460 грн.

04 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №02594-02/2022, який підписано електронним підписом відповідача з використанням одноразового ідентифікатору. 
Відповідно до п.1.1 вказаного договору сума кредиту становить 4000 грн.
Кредит надається строком на 30 днів з 04 лютого 2022 року, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 04 березня 2022 року (п.1.2 договору про споживчий кредит №02594-02/2022).
За користування кредитом клієнт сплачує товариству 182,5% (процентів річних від суми кредиту в розрахунку 0,50% (процентів) на добу (п.1.3 договору про споживчий кредит №02594-02/2022).
Для клієнта якому товариство вперше надає кредит, діє акційний період і нарахування процентів в цей час здійснюється за ставкою 0,5% на добу за умови повного повернення кредиту протягом 30 днів з моменту надання кредиту (п.1.5 договору про споживчий кредит №02594-02/2022).
Факт перерахування кредитних коштів підтверджується випискою по рахунку Приватбанку.
08 грудня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №08122022 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №08122022 від 08 грудня 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 9124 грн., з яких: 4000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5124 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Апеляційний суд зазначає, що позивачем не надано доказів розрахунку процентів в сумі 5124,00 грн., а договір №02594-02/2022 від 04 лютого 2022 року укладений на визначений строк - 30 днів до 04 березня 2024 року та договором розрахована сума процентів складає 600 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

08 лютого 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №13109-02/2024, який підписано електронним підписом відповідача з використанням одноразового ідентифікатору. 
Відповідно до п.1.1 вказаного договору сума кредиту становить 6800 грн.
Кредит надається строком на 120 днів з 08 лютого 2024 року, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 06 червня 2024 року.(п.1.2 договору про споживчий кредит №13109-02/2024).
Процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього Договору (п.1.4.1 договору про споживчий кредит №13109-02/2024).
Факт перерахування кредитних коштів підтверджується випискою по рахунку Приватбанку.
20 червня 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №20062024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс кредит» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 20 червня 2024 року до Договору факторингу №20062024 від 20 червня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 27200 грн., з яких: 6800 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20400 грн. - сума заборгованості за відсотками. 
Суд першої інстанції правильно врахував те, що відповідач, як пересічний споживач кредитних послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не зміг ефективно здійснити свої права бути поінформованим про дійсні умови кредитування ТОВ «Аванс кредит», які викладені в декількох значних за об`ємом документах, які не містять прозорості та зрозумілості, зокрема щодо дійсного періоду та розміру нарахувань за кредитом. А тому на думку суду, укладення ОСОБА_1 договору перетворюється на непомірний тягар для відповідача, як споживача та джерело отримання невиправданих прибутків кредитором. 
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.
Крім того, з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Застосовуючи аналогію та враховуючи те, що заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 20400 грн. не є співмірною сумі кредиту у сумі 6800 грн. за договором, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що необхідно зменшити розмір процентів за вказаним договором до розміру отриманих відповідачем кредитних коштів. 

Колегія суддів приходить до висновку, що позивачем підтверджений факт укладення кредитного договору з відповідачем, отримання ним грошових коштів та їх не повернення позивачу, тобто неналежне виконання відповідачем умов укладеного договору, що призвело до виникнення заборгованості.
Також, колегія суддів зазначає, що копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними, допустимими та достатніми доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
Доказів повернення кредитних коштів за кредитними договорами матеріали справи не місять, взяті на себе зобов`язання за договорами відповідач не виконала.
Жодних контррозрахунків стороною відповідача суду не надавалось.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Посилання в апеляційній скарзі про недоведеність укладення кредитних договорів та отримання кредитних коштів за договорами є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Доводи апеляційної скарги суд відхиляє, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів, пов`язані з незгодою з висновками суду першої інстанції і не є підставою для скасування оскарженого судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. 

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстави для скасування рішення Покровського міського суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2025 року відсутні.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — адвоката Якимцова Володимира Анатолійовича — залишити без задоволення.
Рішення Покровського міського суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2025 року у цивільній справі №184/55/25 — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 29 квітня 2026 року.

Судді: