УХВАЛА

11 травня 2026 року
м. Київ

справа №120/5556/25
адміністративне провадження №К/990/20252/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Дашутіна І.В., 
суддів - Загороднюка А. Г., Соколова В. М.,
перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2026 року у справі № 120/5556/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
установив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 02 січня 2026 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 18 жовтня 2017 року.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 18 жовтня 2017 року, враховуючи базовий місяць січень 2008 року.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення ОСОБА_1 з 24 лютого 2022 року перерахунку грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01 січня 2022 року, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01 січня 2023 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення) з 24 лютого 2022 року по 19 травня 2023 року, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01 січня 2022 року, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01 січня 2023 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 добових витрат за час перебування у відрядженнях за 2022-2024 роки.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 добових витрат за час перебування у відрядженнях за 2022-2024 роки.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення та індексації за весь час затримки їх виплати, а саме з 01 січня 2016 року по день фактичного його виплати.
У задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із цим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2026 року апеляційну скаргу відповідача залишено без руху на підставі частини п`ятої статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), адже відповідачем не додано до апеляційної скарги доказів сплати судового збору за її подання. Надано відповідачу строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання до суду доказів сплати судового збору в належному розмірі та за належними реквізитами.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2026 року продовжено строк для усунення недоліків апеляційної скарги на п`ять днів.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про відстрочення сплати судового збору, апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.
Скаржник повторно звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2026 року апеляційну скаргу відповідача залишено без руху на підставі частини третьої статті 298 КАС України, оскільки апеляційну скаргу на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 січня 2026 року відповідач подав 05 березня 2026 року, тобто з пропуском строку, встановленого законом. Крім того, відповідач не сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги.
Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 26 березня 2026 року відмовив у відкритті апеляційного провадження, у зв`язку з неусуненням недоліків апеляційної скарги в частині надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.
Не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції, Військова частина НОМЕР_1 раніше вже зверталася до Верховного Суду з касаційними скаргами на зазначене судове рішення. Ухвалами Верховного Суду від 02 квітня 2026 року, 20 квітня 2026 року та 30 квітня 2026 року зазначені касаційні скарги були повернуті скаржнику на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
04 травня 2026 року до Верховного Суду втретє надійшла касаційна скарга Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2026 року у справі № 120/5556/25.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Під час перевірки касаційної скарги встановлено, що вона не відповідає вимогам статей 329, 330 КАС України, а тому підлягає залишенню без руху, з огляду на таке.
1. Сплата судового збору.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 330 КАС України до касаційної скарги, зокрема, має додаватися документ про сплату судового збору.
Якщо касаційну скаргу подає особа, звільнена від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави такого звільнення.
Питання, пов`язані із розміром ставок судового збору, порядком сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регулюються Законом України «Про судовий збір».
Відповідно до підпункту 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу суду встановлена на рівні одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Під дію названої норми підпадають ухвали судів, якими вирішуються питання, пов`язані з процедурою розгляду адміністративної справи, інші процесуальні питання, та якщо ці ухвали можуть бути оскаржені у випадках, установлених процесуальним законом.
Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» станом на 1 січня 2026 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3328 грн.
Частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» установлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
З урахуванням наведеного розмір судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою складає 2662 грн 40 коп (3328 грн х 0,8).
Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102; рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007; код ЄДРПОУ: 37993783; код банку отримувача: 899998; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); код класифікації доходів бюджету: 22030102; призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний адміністративний суд) (назва суду, де розглядається справа). 
2. Строк на касаційне оскарження.
Окрім того, відповідно до частини першої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Так, заявник оскаржує, зокрема, ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2026 року.
Касаційну скаргу направлено до Верховного Суду 04 травня 2026 року.
З огляду на викладене, Суд констатує, що заявником пропущено строк на касаційне оскарження та не подано до Суду клопотання про поновлення такого строку із зазначенням поважних причин його пропуску та наданням доказів їх поважності.
Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
3. Підстави касаційного оскарження.
Під час перевірки вчетверте поданої касаційної скарги на відповідність вимогам статті 330 КАС України встановлено, що її зміст у частині обґрунтування підстав касаційного оскарження є аналогічним змісту касаційних скарг, які були повернуті ухвалами Верховного Суду від 02 квітня 2026 року (провадження № К/990/14196/260, від 20 квітня 2026 року (провадження № К/990/15625/26) та від 30 квітня 2026 року провадження № К/990/17910/26). 
Згідно із частиною третьою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Положеннями частини четвертої статті 328 КАС України визначено перелік підстав касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті.
Перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, прийнятих у справах, є вичерпним.
Так, за приписами абзацу другого частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Положеннями статті 330 КАС України визначено вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги.
За приписами частини другої цієї статті у касаційній скарзі зазначаються:
- підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) (пункт 4);
- у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій та третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень) (абзац 4).
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування.
Разом з тим, порушення норм права може виявлятися у:
- застосуванні норми, яку не належало застосовувати у відповідній ситуації;
- незастосуванні норми, яку належало застосувати;
- наданні застосованій нормі неправильного тлумачення.
Верховний Суд в ухвалах від 02 квітня 2026 року, 20 квітня 2026 року та 30 квітня 2026 року про повернення раніше поданих касаційних скарг вже звертав увагу скаржника на необхідність чітко зазначити, яку саме норму права судом апеляційної інстанції застосовано неправильно, обґрунтувати, у чому полягає помилка суду під час застосування відповідної норми права та як, на думку скаржника, вона повинна застосовуватися, а також вказати, у чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.
Проте, звертаючись до суду з касаційною скаргою вчетверте, скаржник належним чином не обґрунтував, у чому саме полягає порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права під час відмови у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.
Вчетверте подаючи касаційну скаргу, скаржник не усунув недоліків, на які було вказано Верховним Судом, а її змістовне обґрунтування залишилося без змін.
Зазначене свідчить про формальний підхід до оформлення касаційної скарги та ігнорування скаржником роз`яснень, неодноразово наданих Верховним Судом щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги в частині належного викладення підстав касаційного оскарження судового рішення.
Ураховуючи наведене, Суд уважає недоведеними наявність підстави касаційного оскарження, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Отже, касаційна скарга не містить визначених КАС України підстав касаційного оскарження та не відповідає вимогам закону щодо її обґрунтування, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає залишенню без руху для надання до суду уточненої касаційної скарги, в якій необхідно навести підстави касаційного оскарження із врахуванням вищезазначеного та висновків викладених в ухвалах Верховного Суду від 02 квітня 2026 року, 20 квітня 2026 року та 30 квітня 2026 року у цій справі, якою повернуто попередньо подану касаційну скаргу.
За таких обставин відповідно до правил статей 169, 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції: 1) уточненої касаційної скарги, у якій необхідно навести підстави касаційного оскарження з урахуванням викладеного вище та висновків, наведених в ухвалах Верховного Суду від 02 квітня 2026 року, 20 квітня 2026 року та 30 квітня 2026 року у цій справі, якими попередньо подані касаційні скарги було повернуто, 2) заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із наведенням підстав для його поновлення, підтверджених належними доказами; 3) документа про сплату судового збору у визначеному Судом розмірі.
Згідно з частиною 2 статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Керуючись статтями 329, 330, 332 КАС України,
постановив:
Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2026 року у справі № 120/5556/25 залишити без руху.
Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху в установлений судом строк у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий І. В. Дашутін
Судді А. Г. Загороднюк
В. М. Соколов