МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 квітня 2026 р. 	№ 400/7688/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	
до відповідачів	1. Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,  2. Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18002,	
про	визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; визнання протиправними та скасування рішень,	
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 (далі також – позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі також – відповідач 1, ГУ ПФУ в Миколаївській області), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області щодо не витребування виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії Сер. MCE № 007604 від 21.04.2005 року та інформації про інвалідність з інших державних органів, у зв`язку з неможливістю її отримання Позивачем з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим;
- визнати протиправним Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову щодо призначення надбавки та перерахунку пенсії ОСОБА_3 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_3 з 07.03.2024 року (дати первинного звернення) та призначити надбавку з урахуванням його статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (Категорія 1) та особи з інвалідністю III групи (інвалід війни), а також призначити всі належні йому надбавки відповідно до чинного законодавства України.
Ухвалою від 04.08.2025 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін у судове засідання).
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що медико-соціальна експертна комісія, яка проводила огляд та видала довідку серії MCE № 007604 від 21.04.2005 року, знаходилася у м. Сімферополі, Автономна Республіка Крим. У зв`язку з тимчасовою окупацією території Автономної Республіки Крим Російською Федерацією, позивач об`єктивно позбавлений можливості самостійно отримати іншу частину цього докумету, що передує «лінії відрізу» чи належним чином засвідчену копію виписки з акта огляду МСЕК безпосередньо з медико-соціальної експертної комісії у м. Сімферополі, Автономна Республіка Крим, у зв`язку з тимчасовою окупацією цієї території. Більш того, позивач не має права володіння частиною зазначеного документу, адже розпорядником цього документу є саме медико-соціальною експертною комісією, яка знаходиться у м. Сімферополі, Автономна Республіка Крим.
Відповідач 2 надав відзив на адміністративний позов, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що позивачу призначену пенсію за віком з 01.03.2020 року відповідно до Закону № 1058 з урахуванням приписів статті 29 та всіх належних надбавок відповідно до чинного законодавства України.
За нормами підпункту 7 пункту 2.1 Порядку № 22-1 для підтвердження періоду (періодів) участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС подається довідка за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи у зоні відчуження.
Перехід з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 на пенсію по інвалідності 3 групи каліцтво/захворювання, пов`язане з ліквідацією аварії на ЧАЕС згідно Закону № 796, провадиться з дня подання відповідної заяви з усіма необхідними документами, а саме: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, довідки №122, або довідки військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, експертний висновок про встановлення причинного зв`язку захворювання з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, одержану від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК з причиною інвалідності: захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Оскільки заяви позивача щодо зміни надбавки від 07.03.2024 року та від 19.02.2025 року ГУ ПФУ в Миколаївській області не розглядалися, рішення про відмову в призначенні чи перерахунку пенсії відповідачем 1 не приймалось, то вимога зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області провести перерахунок пенсії з 07.03.2024 року та призначити пенсію з урахуванням його статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (Категорія 1) та особи з інвалідністю ІІІ групи (інвалід війни), а також призначити всі належні надбавки відповідно до чинного законодавства України є необґрунтованою та безпідставною.
07.03.2024 рокуозивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою щодо зміни надбавки. Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області за принципом екстериторіальності було розглянуто заяву позивача від 07.03.2024 року та 15.03.2024 року прийнято рішення № 17910/03-16, яким відмовлено в перерахунку пенсії.
Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 17910/03-16 не скасовано, відтак підстави для здійснення перерахунку пенсії Позивача з 07.03.2024 року відсутні. 
Ухвалою від 18.03.2026 року суд залучив в якості відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі також – відповідач 2, ГУ ПФУ в Черкаській області).
Розгляд справи розпочато спочатку.
Відповідач 2 надав відзив на адміністративний позов, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що до заяви про встановлення надбавки від 19.02.2025 року позивач додав лише посвідчення інваліда війни серії НОМЕР_1 від 28.04.2005 року. Інших документів не додано. З огляду на вищевказане, ГУ ПФУ в Черкаській області винесено рішення № 143250006590 від 28.02.2025 ркоу про відмову у перерахунку пенсії.
Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:
Позивач є пенсіонером, якому відповідно до вимог Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі та раніше за текстом – Закон № 1058) з 01.03.2020 року була призначена пенсія за віком з вістрочкою.
Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 28.04.2005 року позивач має статус особи з інвалідністю ІІІ групи (інвалід війни).
Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від 07.08.2019 року позивач має статус учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (Категорія 1). 
07.03.2024 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою щодо зміни надбавки (призначити пенсію інваліда війни ІІІ групи, учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС).
Заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області за принципом екстериторіальності та 15.03.2024 року прийнято рішення № 17910/03-16 про відмову в перерахунку пенсії.
Підстава відмови: до заяви не долучено необхідних документів.
19.02.2025 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про перерахунок пенсії щодо зміни надбавки (підвищення інваліду війни ІІІ групи).
Заяву за принципом екстериторіальності було розглянуто ГУ ПФУ в Черкаській області, яким 28.02.2025 року прийнято рішення № 143250006590 про відмову в перерахунку пенсії.
Підстава відмови: до заяви додано посвідчення інваліда війни серії НОМЕР_3 , видане 28.04.2005 року, інших документів не надано. В матеріалах справи інформація про інвалідність відсутня. 
Не погоджуючись з відмовою у призначення надбавки до пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва) або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.
За змістом ст. 1 Закону України від 28.02.1991 року № 796-XI «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі – Закон № 796) цей нормативно-правовий акт спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території.
Державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи та створення умов проживання і праці на забруднених територіях базується на принципах, зокрема, соціального захисту людей, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до ст. 50 Закону № 796, у редакції Закону № 230/96ВР, особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах:
інвалідам I групи – 100 процентів мінімальної пенсії за віком;
інвалідам II групи – 75 процентів мінімальної пенсії за віком;
інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу – 50 процентів мінімальної пенсії за віком.
01.01.2008 ркоу набрав чинності Закон України від 28.12.2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі – Закон № 107), яким, серед іншого, було внесено зміни до Закону № 796 та викладено ст. 50 Закону № 796 в такій редакції:
«Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах:
інвалідам I групи – 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;
інвалідам II групи – 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;
інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу – 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами».
Конституційний Суд України рішенням від 22.05.2008 року №10-рп/2008 визнав неконституційними положення Закону № 107, зокрема, в частині внесення змін до статті 50 Закону № 796, мотивуючи таке рішення тим, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об`єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок – скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.
28.12.2014 року прийнято Закон № 76-VIII, яким ст. 50 Закону № 796 викладено у такій редакції:
«Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».
Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затвердив Порядок №1210, за змістом якого щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах:
1) особам, що належать до категорії 1: з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: особам з інвалідністю I групи – 474,5 гривні; особам з інвалідністю II групи – 379,6 гривні; особам з інвалідністю III групи – 284,7 гривні;
для інших осіб з інвалідністю, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: особам з інвалідністю I групи – 341,64 гривні; особам з інвалідністю II групи – 227,76 гривні; особам з інвалідністю III групи – 170,82 гривні;
2) особам, що належать до категорій 2-4: особам, що належать до категорії 2, – 170,82 гривні; особам, що належать до категорії 3, – 113,88 гривні; особам, що належать до категорії 4, – 56,94 гривні;
3) дітям з інвалідністю, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу – 170,82 гривні.
Отже, змінивши Законом № 76-VIII законодавче регулювання розмірів додаткових пенсій за шкоду заподіяну здоров`ю, Верховна Рада України скасувала соціальні гарантії, передбачені ст. 50 Закону № 796, у редакції Закону № 230/96-ВР.
При цьому, законодавець вже не вперше допускає обмеження права на соціальне забезпечення осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на що неодноразово звертав увагу Конституційний Суд України, зокрема, в рішенні від 03.04.2024 року у справі № 4-р(І)/2024, яким було визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), ч. 3 ст. 54 Закону № 796 в редакції Закону України від 29.06.2021 року № 1584-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»» щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб.
Враховуючи наведене, внесені Законом № 76-VIII зміни до ст. 50 Закону № 796 є такими, що порушують право на належний рівень соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що не відповідає частині першій статті 3, частині другій статті 8, статті 16, частині третій статті 22, частині першій статті 46, частині першій статті 50 Конституції України.
Верховний Суд неодноразово наголошував, зокрема, і в постанові від 10.12.2024 року у справі № 240/1121/24, ухваленій у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи.
У постанові від 04.11.2025 року у справі № 580/5022/24 судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу, враховуючи попередні висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 10.12.2024 року у справі № 240/1121/24, ухваленій у складі цієї ж палати, щодо необхідності застосування до правовідносин, пов`язаних з нарахуванням та виплатою пенсії особам з інвалідністю, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, норми ст. 54 Закону № 796, у редакції Закону № 230/96-ВР, констатувала, що додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, передбачена ст. 50 Закону № 796, за своєю суттю є додатковою соціальною гарантією для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та становить невід`ємну складову позитивного обов`язку держави забезпечити особам з інвалідністю з числа таких постраждалих посилений соціальний захист, у зв`язку з чим як при застосуванні ст. 54 Закону № 796 для визначення основного розміру пенсії, так і при застосуванні статті 50 цього ж Закону для визначення розміру додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, йдеться про соціальні гарантії, закріплені одним і тим самим законом для тієї ж категорії громадян, отже, підхід до тлумачення та застосування зазначених норм має бути єдиним.
Враховуючи наведене, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду зазначила, що до правовідносин, пов`язаних з визначенням розміру додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю норми ст. 50 Закону № 796 також мають застосовуватись в редакції Закону № 230/96-ВР.
За таких обставин, у постанові від 04.11.2025 ркоу у справі № 580/5022/24 судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду вказала, що правові висновки, викладені в раніше ухвалених постановах Верховного Суду від 13.02.2018 року у справі №193/877/16-а, від 08.08.2019 року у справі № 813/5002/17, від 16.06.2022 року у справі № 644/8266/17 та інших, про те, що додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, має нараховуватись та виплачуватись в порядку та розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є такими, що не ґрунтуються на правильному правозастосуванні.
У зв`язку з наведеним, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 04.11.2025 року у справі № 580/5022/24 відступила від таких висновків та сформувала такі:
1) додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, передбачена ст. 50 Закону № 796, за своєю суттю є додатковою соціальною гарантією для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та становить невід`ємну складову позитивного обов`язку держави забезпечити особам з інвалідністю з числа таких постраждалих посилений соціальний захист, у зв`язку з чим обмеження такого права є неприпустимим;
2) додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю особам з інвалідністю, які належать до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, має нараховуватися та виплачуватися в порядку та розмірах, визначених ст. 50 Закону № 796 в редакції Закону № 230/96-ВР.
Застосовуючи до спірних правовідносин правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 10.12.2024 року у справі № 240/1121/24, а також висновки судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду наведені в постанові від 04.11.2025 року у справі № 580/5022/24, суд дійшов висновку про те, що позивач, як постраждала особа внаслідок аварії на ЧАЕС має право на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ст. 50 Закону № 796.
Відповідно до п. 2.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі – Порядок № 22-1) орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акту огляду МСЕК.
Згідно пп. 6 п. 2.6 Порядку № 22-1 при призначенні до пенсій надбавок, допомог, додаткової пенсії, компенсації, пенсії за особливі заслуги перед Україною та підвищень відповідно надаються такі документи: документи про надання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС чи потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для призначення додаткової пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Спірним рішенням ГУ ПФУ в Черкаській області позивачу відмовлено в перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю в матеріалах пенсійної справи інформації про інвалідність.
Зокрема, як стверджує відповідач 1, відсутня виписка за акта огляду МСЕК.
Суд враховує, що відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії МСЕ № 007604 від 21.04.2005 року, виданої МСЕК після повторного огляду позивача, було підтверджено ІІІ групу інвалідності з 21.04.2005 року безстроково.
Згідно з абз. 8 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 року № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи», доументи, рішення, прийняті медико-соціальними експертними комісіями, документи, видані на підставі цих рішень, є чинними, прирівнюються до рішень експертних команд, документів, виданих на підставі рішень експертних команд (у тому числі витягів з рішень), та продовжують бути підставами для оформлення або продовження надання особам з інвалідністю статусів, пільг, пенсій, допомог, компенсацій, надбавок, інших соціальних гарантій тощо, у тому числі для цілей, визначених у Законах України «Про військовий обов`язок та військову службу» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на весь строк дії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією до проведення планового оцінювання повсякденного функціонування особи експертними командами.
Тому, відповідне рішення МСЕК, яким позивачу підтверджено ІІІ групу інвалідності з 21.04.2005 року безстроково є чинним і прирівнюється до рішення експертних команд, документів, виданих на підставі рішень експертних команд (у тому числі витягів з рішень), та продовжує бути підставою для оформлення позивачу пенсії по інвалідності.
Суд враховує, що позивачем разом із заявою подані всі документи, які підтверджують його право на отримання додаткової пенсіїза шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ст. 50 Закону № 796, а за положеннями п. 2.2 розділу II Порядку № 22-1 встановлено, що саме орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК. Тобто, відповідач самостійно отримує від МСЕК виписку з акта огляду, відповідно заявник (позивач) не зобов`язаний особисто надавати цей документ.
Рішення про відмову у перерахунку пенсії з підстав відсутності у позивача виписки з акту МСЕК є таким, що порушує права позивача у соціальній сфері, не відповідає Закону, а відтак є протиправним і підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону № 1058, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, тобто у даному випадку з 19.02.2025 року.
При цьому, суд звертає увагу, що помилковим є твердження позивача, що дії стосовно призначення пенсії мають бути здійснені ГУ ПФУ в Миколаївській області, з огляду на наступне.
Пунктом 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 передбачено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію.
Після реєстрації заяви позивача та сканування копій наданих документів засобами програмного забезпечення, органом, що розглядає заяву, згідно принципу екстериторіальності, було визначено ГУ ПФУ в Черкаській області.
Згідно з вимогами п. 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Відповідно до абз. 2 п. 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Згідно з п. 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, а після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
ГУ ПФУ в Миколаївській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні підстави для задоволення щодо неї позовних вимог.
Суд вважає, що ГУ ПФУ в Черкаській області, яке прийняло рішення про відмову в перерахунку пенсії, є уповноваженим органом, який має прийняти рішення про призначення позивачу пенсії, а прийнявши це рішення, має передати електронну пенсійну справу засобами програмного забезпечення до ГУ ПФУ в Миколаївській області за місцем проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Таким чином, необхідно зобов`язати ГУ ПФУ в Черкаській області призначити, нарахувати та виплатити позивачу з 19.02.2025 року додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ст. 50 Закону № 796 в редакція Закону № 230/96-ВР.
Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З метою належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити позов наступним шляхом:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 2 від 28.02.2025 року № 1431250006590 про відмову в перерахунку пенсії позивачу;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Черкаській області призначити, нарахувати та виплатити позивачу з 19.02.2025 року додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ст. 50 Закону № 796 в редакція Закону № 230/96-ВР.
На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Судові витрати підлягають стягненню за рахунок відповідача 2, який виніс скасоване рішення.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 77, 139, 241 – 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, код ЄДРПОУ 13844159) та Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18002, код ЄДРПОУ 21366538) – задовольнити частково.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 28.02.2025 року № 1431250006590 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_4 .
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_3 з 19.02.2025 року додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ст. 50 Закону України від 28.02.1991 року № 796-XI «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакція Закону України від 06.06.1996 року № 230/96-ВР «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
4. В решті позовних вимог – відмовити.
5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18002, код ЄДРПОУ 21366538) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) судові витрати у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті двадцять одна гривня 20 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 30.04.2026 року.

Суддя О.В. Малих